189 



af ljus vid tryck och elektrisk retning, äfvensom efterbilder 

 och kontrast-färger. 



Det hvita, ofärgade ljuset kan ])å tre olika sätt gifva 

 uppkomsten åt fårg: antingen genom brytning, genom inter- 

 ferens eller genom absorbtion. De objektiva eller fysiska 

 färgerne indelas i öfverensstämmelse härmed äfven i tre klasser. 



Till den första höra alla spektral och prismatiska fär- 

 ger. De uppstå derigenom att de färgade strålar, som till-* 

 sammans bilda det hvita ljuset, till följe af sin olika bryt- 

 ning skilja sig från hvarandra. Förenas de samteligen åter 

 (t. ex. genom ett couvexglas) bilda de ånyo hvitt ljus. 



Den andra klassen eller interferensfärgerne uppkomma 

 på så sätt att det hvita ljusets olika beståndsdelar skiljas 

 från hvarandra derigenom att några strålar nödgas tillryg- 

 galägga en längre väg än de andra; eller ock sålunda att 

 någon stråles hastighet, i det medium den måste genomlöpa, 

 minskas. I hvardera fallet uppstå störingar, hvarigenom fär- 

 ger framträda. Hit höra de färger som synas på tunna blad, 

 på af fukt och sol angripna fönsterrutor, på såpbubblor, per- 

 lemor etc. 



Studiet af dessa färgers uppkomst hafva lemnat de allra 

 vigtigaste bidrag till iäran om ljuset. Medelst dem lyckades 

 det Fresnel år 1822 att bevisa det ljuset beror på vågor i 

 eethern, och ej, såsom man dittills på Newtons autoritet an- 

 tagit, af små från de lysande kropparne utflygande partik- 

 lar. Med tillhjelp af interferensen har det t. o. m. varit möj- 

 ligt att med fullkomlig noggrannhet mäta våglängden hos 

 de olika färgade stråiarne, äfvensom medelbart äfven antalet 

 vågor i sekunden. 



Ehuru ämnet är något svårt att i korthet framställa, vill 

 jag dock, i anseende till sakens vigt, försöka att med några 

 ord lemna en antydning om, huru detta är möjligt. 



Kastar man på en lugn vattenyta tvenne stenar ett li- 

 tet stycke från hvarandra, så utgå från den punkt der de 

 nedfallit vågor ringformigt åt alla håll. Mötas dessa vågor, 

 så stiger vattenytan der två vågberg träffa tillsammans, li- 

 kasom den åter sjunker der två vågdalar falla ihop. Komi- 



