197 



Det från månen och öfriga planeter retlekterade ljuset 

 innehåller likväl ännu tillräckligt kemiska strålar för att tillåta 

 fotografering. Dylika afbildningar begagnas äfven af astro- 

 nomerne till lösandet af mångfaldiga vetenskapliga uppo-ifter. 

 Framför andra berömmas engelska astronomen Warren de 

 la Rues fotografier öfver Månen, Mars, Juno och Saturnus. 



Bland artificiella ljuskällor innehåller magnesiumljuset 

 en proportionsvis stor mängd kemiska strålar. Med tillhjelp 

 af detta kan man derföre taga fotografier af orter dit solljus 

 aldrig tränger, sålunda har man t. ex. förskaffat sig fotogra- 

 fier öfver katakomberue under Paris. 



Vi komma nu till slutfrågan: på hvad sätt förmedlas 

 seendet? eller med andra ord: huru och genom hvilka ap- 

 parater förvandlas ljusvågorna till nervrörelse, så att de me- 

 delst synnerven kunna ledas till hjernan, för att derstädes 

 uppfattas af medvetandet? 



Såsom- bekant kan ögat förliknas vid en camera obscura. 

 Dess främre hälft med sina genomskinliga och strålbrytande 

 medier motsvara camerans optiska del 5 i dess bakre hälft 

 åter finnes, likt camerans bilden uppfattande skärm, synner- 

 vens känsliga apparat, näthinnan, utbredd. Endast denna 

 ändapparat, men ej sjelfva synnerven, är i stånd att för- 

 medla det objektiva seendet, hvarom man lätt kan öfvertyo-a 

 sig. Der synnerven intränger i ögat felar nemligen ändap- 

 paraten och der uppstår derföre en blind fläck, som efter 

 sin upptäckare kallas Mariottes fläck. Tager man en tvåa 

 ur en kortlek och betraktar den med ett öga under det man 

 långsamt aflägsnar kortet, hvars yta hålles parallelt med an- 

 sigtet, så finner man att ungefär på 8 å 9 tums afstånd från 

 ögat den ena figuren försvinner. Härvid bör man med hö- 

 gra ögat fixera figuren till venster, och tvärtom. Då expe- 

 rimentet först upptäcktes för nära 200 år sedan (1668) väckte 

 det en sådan förvåning att det flere gånger måste förnyas 

 inför Englands dåvarande konung, Carl II. Fläcken är för 

 öfrigt ej så alldeles liten. På ungefär fyra fots afstånd kan 

 man redan låta hufvudet af en person försvinna, och på him- 

 lahvalfvet intager den ett rum, större än 100 månar. 



