200 



tid både afsigtligt och tillfälligt blifvit upplyst af ett icke 

 ringa antal offentliggjorda handskrifter. 



Att Sverges historia under Gustaf III ännu efter förlop- 

 pet af nära ett århundrade icke är skrifven, måste väcka en 

 viss förundran, om man härmed jemför förhållandet i andra 

 länders litteratur, i hvilken 18:e seklets historia, än mera ti- 

 den från Franska revolutionen ända till Pariser-freden och 

 Wiener-traktaterna, är så genomforskad och så rikt behand- 

 lad. Väl är det sannt, att historien icke skrifves, förrän de 

 passioner brunnit ut och de intressen tystnat, som utgjorde 

 de handlande personernas och partiernas driffjedrar. Men 

 den nyaste tiden har ett snabbare lopp, än dess föregångare: 

 allt, som i den upprört menskligheten, lemnar hastigare rum 

 för nya sträfvanden; och åt den historiska forskningen er- 

 bjuder denna tid så många hjelpmedel och förstärkta kraf- 

 ter, att sanningen vida snabbare kan bringas i ljuset, än un- 

 der någon föregående tid. 



Hvilka än orsakerna må vara, att Svenska litteraturen 

 häri stått tillbaka, de kunna dock icke sökas i de ifrågava- 

 rande händelsernas egna intresselöshet. Tvärtom är tiden 

 från 1772 till 1809 mer än rik på skiftningar och intresse- 

 väckande tilldragelser. Isynnerhet har Gustaf III:s person- 

 lighet och regering denna fängslande makt, som snillet le- 

 dande en nations öden skänker desamma. 



Sverge's återställda anseende i Europa, konungamak- 

 tens i Sverge, den Gustavianska litteratur-perioden och den 

 Gustavianska tiden i nationens tänkesätt och sed — vittna 

 om det inflytande snillekonungen förmådde utöfva. 



Väl må man icke glömma, att Försynen icke lemnat 

 mensklighetens öden i någon individs hand, vore han äfven 

 den snillrikaste. En sådan är alltid sin tidsandes och folk- 

 andens tjenare. Men hans snille bevisar sig i förmågan att 

 fatta, hvad samtiden och nationen kräfva; och det är med 

 denna makt, han verkar. Att Gustaf III var Svensk, att han 

 förstod sin nations varmaste begär, det att höjas ur frihets- 

 tidens förnedring, lärer ingen neka. Sjelfva hans håg för 

 yttre glans och för sällskapslifvets nöjen var äkta Svensk — 



