207 



ord deraf, uch ej heller mer på ryktet, atim holar mig med 

 ett infall i Finland, der E. M:t ämnade, som man påstår, 

 nedsabla mina svaga garnisoner och gå rakt på Petersburg- 

 — förmodligen för att der supera. — Då jag icke lägger nå- 

 gon vigt på, hvad man yttrar i konversationer, der, för att 

 försköna diktionen, oftare inbillniugskraftens språng röja sig, 

 än sanning och möjlighet, så säger jag helt enkelt åt hvem, 

 som vill höra det, att det blir ingenting af hvarken med det ena 

 eller med det andra.'''' 



Maken till spetsigt svar torde sällan blifvit någon be- 

 skärdt. Äfven en vida ringare person, än en Monark, må- 

 ste låta sådant vara sig sagdt en gång för alla. Konun2,en 

 mottog brefvet i Venedig den 10 Maj 1784. Han har på 

 detsamma tecknat: ^""Besvaradt den lire.'''' Svarets beskaffen- 

 het är okändt. Men korrespondensen var härmed slutad, 

 ända till freden i Werelä. 



Nära samtidigt härmed kom genom en hofrevolution i 

 Danmark styrelsen i den unga kronprinsens hand. Amiral 

 Trolle bortrycktes af döden. Det väntade Turkiska kriget 

 hade icke utbrutit. Gustaf III inställde krigsrustningarne, 

 men icke förberedelserna för framtiden. Den främsta af dessa 

 var, att han genast beslöt sig för ett nytt besök i Paris, der 

 det Ij^ckades honom afsluta ett defensivt förbund och för- 

 skaffa siff ökade subsidier. 



Från denna stund började Gustafs politiks andra tid- 

 skifte. Den gjorda erfarenheten öfvertygade honom, att han 

 måste göra början med det svåraste, med att afskudda Sver- 

 ges beroende af den mäktigaste och farligaste grannen. Men 

 ännu lefde Fr. II och hans politik; och företaget erfordrade 

 säkerhet från Danska sidan. Att afvakta framtiden var en 

 tvingande nödvändighet. 



Märkligt nog började samma år 1784 talet om Finska 

 sjelfständighetsplaner att sprida sig. Sprengtporten, som då 

 uppehöll sig i Stockholm, sändes af konungen i Holländsk 

 krigstjenst. Likaså blef på begäran dåvarande Ryska sände- 



