208 



budet återkalladt, ehuru Kouungen genom ombytet kom ur 

 askan i elden. Starkt visade sig det fremmande inflytandet 

 redan vid riksdagen 1786, hvars erfarenheter synas hafva 

 bragt krigsplanerna till mognad. 



Så till vida kan det sägas, att kriget påkallades af de 

 inre förhållandena. Men man får härvid icke glömma, att 

 dessa berodde af de yttre. Anjalamännens tänkesätt och 

 handlingar hafva för sanningen häraf lemnat bevis, som göra 

 all annan bevisning öfverflödig. De och deras anhängare i 

 Sverge kallade sig "'''patrioter*''', den Svenska frihetens sanna 

 vänner, och för dennas återställande sökte de bistånd hos 

 Sverges fiender. Denna hemska röda tråd löper igenom Gu- 

 staf IILs hela regeringstid ända till 1790. Han måste från- 

 rycka dessa patrioter detta stöd, ty härpå berodde Sverges 

 sjelfständighet. Så länge han bibehöll skenet af Kejsarin- 

 nans vänskap — oaktadt 1772 — stängde han vägen för dem. 

 Men numera återstod honom endast ett medel — kriget 

 och den Nystadska traktatens sönderslitande. Härtill kom, 

 att endast kriget kunde upprätta riket ur den förnedrande 

 ställning, som de senast föregående usla krigen påtryckt 

 densamma. Om något kunde återvinnas af de landsdelar, 

 Sverge förlorat, skulle denna upprättelse befästa dess sjelf- 

 bestånd. I sistnämnda hänseende voro Grustaf HLs förhopp- 

 ningar kanske öfverdrifna, ehuru de, såsom fredsunderhand- 

 lingarne visa, inskränkte sig till återvinnande af gränsen 

 före 1743. 



I alla dessa syften var Gustaf sannt Svensk, och Sven- 

 ska folket erkände det. 



Bland de länge eftersagda anföranden af Konungens 

 fiender, hvilka v. Beskow egnar en utförlig vederläggning, 

 är äfven det, att Gustaf Hl och hans styrelse skulle varit 

 folket förhatliga. Denna fråga beröres här endast med af- 

 seende på den allmänna sinnesstämningen under kriget. 



Att revolutionen 1772 mottogs med förtjusning, och att 

 Gustaf under sina tidigare regeringsår var föremål för sitt 

 folks beundran och tillgifvenhet, har icke ens kunnat förne- 

 kas. Senare följde väl missnöjen, ifrigt närda af patrioterna. 



