28 
egész éjjen ál pedig irgalmatlanúl pusztítja az egerek tömén- 
telenségét a nádi- vagy rétibaglyok felgyülekezett hada. Meg- 
szedik ezek a madarak a begyüket húsz, harminez egérrel ; 
azulán rászállanak a fák ágára, emésztenek, a szőrt pedig 
diónyi, vagy nagyobb gomolyagban kiökröndözik ; ott találjuk 
a hasznos munka e lanujeleit a fák tövében. 
Bezzeg hasznos szolga ekkoron a réli-, nádi-, mezei 
bagoly, meg ís bocsájtja a gazda a bagoly hiuságát, a melyről 
a példabeszéd mondja : 
cBagoly is azt gondolja, hogy sólyom a fia.) 
Miért ís ne nézné el, mikor ebből a példabeszédből 15 a 
legnemesebb indulat: az anyaszeretet szól, a melyről bölcsen 
tudjuk, hogy a legesunyább porontyot ís aranynyal borítja be. 
Az anya szeme mindég a legszebbel lálja magzaljában. 
No de szinte hallom a szót, hogy a veréb csak nem lehel 
sohasem hasznos, mert hiszen a sok kártétellel csak közmon- 
dásos szemtelensége velekedik ! 
Hát igaz is,hogy a mikor a verebek serege belészabadúl, 
teszem azl a sarlót, kaszát kérő életbe, nemesak avval okozza 
a kárt, hogy teleszedi szemmel a begyét, hanem főkép avval, 
hogy telejébe még kiveri a kalászt 15. És mikor télszakán rést 
talál a granáriomba, bizony nagy tolvajlásra fogja a dolgot. 
Jaj de mikor beköszönt a nagy hó és a csikorgó hideg, 
ekkor a verebek seregében elvegyűl még a koplaló sármány, 
a zsezse 15! Hát mit csinál aztán ez a szárnyas sokadalom ? 
Bekalandozza biz az az egész határt és a hóból kiálló kórók- 
ról buzgón szedegeti a magot, minek aztán az a haszna, hogy 
megzabolázza a gazda egyik legnagyobb ellenségét : a dudvát. 
Hát hiszen helyes, mert szükséges, kártétel idején abba a 
verébsokaságba a rozsdásból úgy egy félmaréknyi madársö- 
rétet belédurrantani — marad azért elég ; de mikor a seregek 
télen át a dudvamagot szedik, akkor bizony hasznot hajtanak. 
