31 
Evvel elröpült, ott hagyta a tudákos galambot a faképnél 
és azért nem tud a galamb mai napság sem becsületes fészket 
rakni. 
Azt talán magyaráznom sem kell, hogy ebben a kedves 
mesében a szarka cserregése és a vadgalamb búgása vagy 
burukkolása van nagy elmésen értelmezve. 
És valóban, attól a lapos, a puszta földbe, fövenybe vájl 
gödörtől, a melybe a halászcsér tojja két-három tarka tojását, 
addig a remekműig, a melyet a függő- vagy az őszapó- 
czinege vagy a nádirigó épít, a fokozatoknak egész sorozatai 
ismeretesek. 
De aztán nincsen í5 meghatóbb, kedvesebb dolog, mint 
annak a megvigyázása: hogyan építik azok a remeklő kis 
madarak fészküket; hogyan röpül a kis párocska felváltva 
tizezerszer 1de-oda, mindenkor hozván piezi csőrében egy- 
egy mohaszirmot, finom gyökeret, fűszálat, majd gyapjút, 
szőrt és végre finomságos pelyhet ; hogyan rakosgat, fonogal ; 
hogyan forgolódik, nyomkod, mig végre kész a természet 
egy-egy remeke : a puha fészek. 
Lássuk most már az ilyen remeket. A legmesteribb alko- 
lás a függő-ezinege fészke — II. kép. —. A picziny madárka 
tarka; csőröeskéje árszerű és evvel építi meg a párocska nem Is 
egészen két hét alatt ezt a meleg madárotthont, mely egy fűz 
lehajló ágára van finom háncscsal erősen odakötve és a nyár, 
a fűz, a gyékénybuzogány és a bogáncs finom gyapjából, 
röpülő, bolyhos magvából gondosan megszőve, kirakva ; oly 
tökéletesen, puhán és tartósan, hogy nincs kalapos, a ki így 
eltalálná. Ez a fészek zacskóalakú ; vékonyabb végén bebúvó- 
val, mely néha csöves alakú is. A fészek mindég a viz fölött, 
szabadon függöget, úgy, hogy a szellő lágyan ringatja ; de a 
szél, a vihar bezzeg csapdossa 15; — se baj, a hajlékony ág 
enged, se tojás, se poronty ki nem hullhat! 
Ez a kis remeklés oly tömött és oly meleg, hogy a duna- 
