ETESSÉTEK AZ ÉG MADARAIT. 
Tekintsetek az égi madarakra: mert azok nem vetnek, 
nem aratnak, sem a csűrbe nem takarnak, mindazonáltal 
a ti mennyei Atyátok eltartja azokat. Máté Ex. 6. 26. 
Az úr angyala pedig kiáltva mondá : minden madaraknak, 
a melyek repdesnek vala az ég közepette: Jójjetek el és 
gyűljetek egybe a nagy Istennek vacsorájára ! 
János Jelenései, 18. 19. 
A könyvek könyve, a mint a bibliát nevezni szokás, olyan 
mint a tenger, mely megtlermi a ragadozó czápát, de meg- 
termi a drágagyöngyöt is. Íme e rövidke fejezet élére állí- 
tottam annak a nagy tengernek két igazgyöngyét. Az első 
mondja, hogy a mennyei Atya a természet madarairól sem 
feledkezik meg, nekik is terítve van a természet asztala. 
A második azt mondja, hogy a nagy Isten meghívja az ég 
madarait vacsorára, azaz: megeteti, nehogy éhen hajtsák 
ártatlan fejöket szárnyaik alá, a mikoron rájuk köszönt az 
éjszaka és a midőn az étel emésztése során gyűjtik fel az 
erőt, hogy a következő napon hozzálássanak a madármunká- 
hoz az anyatermészet és a magunk javára. 
Mikoron a kegyetlen tél betemeti a földet, zuzmarája 
pedig belepi a fáknak legvékonyabb ágacskáját is ; a sík vizet 
ismét vastag jégkéreg vonja be; de még maga a csörgedező 
patak is hévaras jégkéreg alatt siet tova: akkoron az ég 
madarainak legkedvesebbjei beszorúlnak a szérüskert sövé- 
nyére, innen lassanként az udvarokba és faluhosszat az útra, 
hogy valami silány eledelhez jussanak és ne vegye meg őket 
