A MADÁR MINT SZERSZÁM. 
De most már nagy ideje, hogy a madárral mint élő lény- 
nyel alkotása szerint 15 közelebbről megismerkedjünk. Azt 
ugyan mindenki tudja, hogy a madár lestét toll meg pehely 
borítja és hogy az, a mi az emlős állatnál az előláb, az a 
madárnál a szárny, mely, nagy irigységünkre, arra szolgál, 
hogy a madár röpűlhessen. 
Igen ám, de a hányféle a madár, annyiféle a röpülés, 
mert más-más a szárny alkotása. 
A fecske szárnya — VI. kép a) — meg a kerecsen só- 
lyomé hegyes és e madarak csak úgy nyilalnak a levegőben ; 
ezek röpülve fogjak el a prédát, a melylyel táplálkoznak, 
máskép meg sem élhetnének. 
A fogoly szárnya — VI. kép — b) ellenben el van kerekítve, 
kemény, nem hasítja a levegőt, csak sebesen verdesve bírja 
keléskor a madarat, éppen azért burrog ; és ha nagy a fogoly- 
csapat, bizony dörög 15. A fogolynak nem is arra való a 
szárnya, hogy röpüléssel fogdossa a prédáját, hanem csupán 
arra, hogy helyről helyre költözve, egyébként gyalog szedje 
táplálékát. 
Mit tanulunk ebből? Azt, hogy annak a sokféle szárnynak 
megfelel a sokféle röpülés és hogy a szárnyaknak ez a sok- 
félesége 15 reászorítja a madarat bizonyos feladatnak a tel- 
jesítésére. Olyan ez, mint a hadsereg, mely csak akkor töké- 
letes, ha gyalogsága, lovassága, tüzérsége és a többije van. 
