50 
Ezek i5 más-másképpen mozognak; de azért egyenként 
és összesen szükségesek, egymást nem pótolhatják. 
No, de a szárny még csak hagyján! Rá kell nézni arra a 
VII-dik képre, a mely a fejeket és kivált a csőröket ábrázolja. 
Akár csak a körorvos úr szerszámtáskáját nyilnók ki. Nézzük 
csak össze a tábla számait a fejekkel és a csőrökkel. 
I. Az erdei szalonka; esőre olyan, mint az esztergályos 
kanalas fúrója, hozzá hegyén érező, mint az ember ujja. Ez 
az eleven fúró benyomúl az erdő puha földjébe, hegye ki- 
tapogatja és elesípi a gilisztát és egyebet. 
2. A muszkabúvár csőre kampós is, széle szerint fűrészes 
is; mindez arra való, hogy a legsíkosabb halat is biztosan 
elfoghassa. 
3. A meggyvágó csőre halalmas kúp és arra való, hogy a 
legkeményebb ecseresznye- vagy meggymagot 15 könnyű sze- 
rivel ropoglassa. 
4. A kedves barázdabillegető esőre árforma ; a lermészel 
usztára szúnyogszedésre alkotta. 
5. A nagy szürkegém csőrének káva-élei akár a kés, oly 
vágók ; — bezzeg jaj is még a síkos ezompóhalnak is, ha az 
élek közé kerül. 
6. A póli, vagy teös-leös madár esőre lefelé görbűl, 
behatol az iszapba, hogy mélyről 15 szedje eleven féreg-eledelét. 
T. Az őszapó-ezinege csőröcskéje ezekhez képest csak egy 
pellty ; de így jó, mert csak ilyennel szedheti ki a legfinomabb 
ágacskák hónaljában megbúvó apró bogárságot. 
8. A kecskefejő csőre picziny, de annál öblösebb a szája ; 
ha kitátja, mint valami kamzsaháló, úgy tátong és igaz, hogy 
evvel foghalja csupán az éjjel járó-röpülő bogárságot. 
9. A harkály csőre meg olyan, mint az ács csapoló fej- 
széje, mert csak vágással juthat el a korhadó fában rejlő 
kukaczhoz, a fa nyüvéhez. 
10. A rucza esőre ismét lapos, szélein reszelős, egészen 
