keni 
ep 
s) 
A SZIRTI SAS. 
Egyéb neve: kőszáli sas, arany sas, aranyfejű sas. 
(Aguila chrysaetus.) 
Leirás. Lúd nagyságú, de hatalmas szárnyú, széles farkú, 
azért lestesebbnek látszó, nemes madár. Színe barna, feje, 
tarkója rozsdaszínű —- ezért arany sas — farkatöve fehér. 
vége széles, sötét szegővel. Lábszára galyás, ecsűdje végig 
tollas ; lába sárga, karma nagy és éles ; csőrének felső kává ája 
kaczoralakú, tövén sárga hártyával borílva; szeme barna, me- 
rész tekintetű. Fészkét rendesen sziklákra rakja; kettőt, rit- 
kán hármat tojik, a tojás színe fehér alapon tarkás ; egy tojás 
többnyire záp ; fiait fehér pehely borítja. 
Élete módja. Költés idején fészke táján tartózkodik és ne- 
mes természetét kövelve, eleven prédára csap, melyet hatalmas 
karmaival ragad meg. Zerge-, őz-, kecskegidó, bárány, havasi 
nyúl a rendes pr édája. Őszrekelve messze V idékeken kalandoz, 
le az Alföld síkságáig, hol nagy pusztítást végez nyúlban, 
ürgében, egyáltalában futó vadban. Dögre csak a végső szük- 
ség VISZI. Verőfényes napokon kerengve és vijjogva oly ma- 
gasra száll, hogy az ember szeme elől eltűnik. Szeme a Nap 
fényét tűrt. 
A sas a nemes ség és bálorság jelező képe; igazi ezímeres 
madár. 
Petőfi Sándor a sasban a hazához való hűséget üsztelte és 
erről mondja cAz elhagyott zászlós ezímű versében. 
Ha a fecskék ledérek 
"S éghajlatot cserélnek, 
Mi sasok nem cserélünk. 
Mer! a fecske télire elvonúl, a sas helyt marad! A nép böl- 
csesége ezekben a példabeszédekben szólal meg : 
Sok sas, sok dög. 
Sasnak sas a fia. 
Sas legyet nem fogdos. 
Hazánkban a sziru sas még nem éppen ritka; de nem is 
valami gyakori; bajosan is irtható, mert igen óvatos. 
ét 
5xk 
