AZ OLYV. 
Egyéb neve: egerésző, egerésző ölyv. 
(Buteo buteo L.) 
Leirás. Szín és larkítás szerint nagyon sokféle válloza- 
tosságolt mutat. Hollónál nagyobb, zömökebb ragadozó madár. 
Legállandóbb j jegye az, hogy a csőr tövének viaszhártyája és 
a meztelen lábesűdje sárga, orralyuka körtealakú, a szem csil- 
laga szürke vagy barna; az evedző és kormánytollak szára 
fehér; a farkavé ége elvágott, a fark pedig tizenhét sölét rovott 
szalagot mutat. Néha inkább fehéret, néha barnát, néha feke- 
lést mulaló madár. Csőre felső kávája ívesen hajló, élén kissé 
kiszélelt. Fészkét a legmagasabb bükk- vagy lölgyfákra rakja, 
fészekalja 3—4 tojás ; ritkán fehér, legtöbbször világos alapon 
agyagos foltozattal és sze plőzéssel. 
Élete módja. A hegységet és a síkot egyformán kedveli, 
télszakára tőlünk délibb vidékre vonúl; de enyhe teleken 
megmarad. Köpülése szép, úszó; kerengve pedig ckió-kiő-s 
vijjogási hallatva, nagyon magasra röpül ; kerengése igen 
szép és csavarosan viszen fölfe lé. Lengén röpülve fölszedi a 
békát, gyíkot, szükségben még a mérges kígyól ís; de hör- 
esök, vakondok, patkány, kis nyúl mellett főfő tápláléka mégis 
csak az egér; a mely csemegéből egyszeri jólakásra kell 
2030 darab is. Ezt az ő főeledelét lesve szerzi, leginkább 
úgy, hogy pelreneczére, boglyára, karóra, száraz fára felkap 
és mozdulatlanúl ülve, éppen csak : i fejét forgatva, kivárja 
az egeret. Ekkor szárnyat bontva ét és felszedi prédáját. 
Egérjárásos években a megtámadott lájra az ölyvek felgyüle- 
keznek és ugyancsak (EE ATS A hálóhelyek fái alatt 
ilyenkor százával hever a kiökrendezett egérszőr-gomolyag. 
Ekkor jól tenné : tés hogy egeres tagjára ülőfákat álli- 
tana, hogy az ölyv lelelepedhessen és lesbe állhasson. Ember- 
magasságú, karvastagságú husáng, feljül keresztfával elégsé- 
ges erre a czélra. Így az ölyv a gazdának hasznos. 
Igaz, ha fáczányosba veszi be magát, vagy oda, a hol a 
fogoly, a nyúl védve van, nagy kárt okoz. 
Nálunk még bőven van. 
