75 
6. A KABA. 
Egyéb neve: herjóka, fekete vércse, bajuszos 
vércse. 
(Falco subbuteo L.) 
Leirás. Gyenge g galamb nagyságú, de nyulánkabb madár ; 
a szárny hegye a fark végét éri, vagy azop túl 15 jár ; kantárja 
erős, így széles bajuszt alkot; lábai, esőre tövén a viaszhártya 
sárg gák; szeme sötétbarna, nagyon merész tekintetű; csőre 
tövén sárgás, hirtelen hajlású kampója fekete, felső kávája 
fogszerűen kivágva ; háta palaszinű, melle, hasa világos földön 
söléten hosszában foltos. Kisebb erdőkben magas fák tele Jére 
rakja fészkét, a fésze kalj: i három-négy lojás, a tojások halavány 
rozsdasárga alapon sűrűn rozsdabarnák, sze plőzve iratosak. 
Élete módja. Legsebesebb röptű merész sólymunk, mely 
elfogja még a fecskét is és a hol megjelenik, nagy riad: lom 
támad az apró madarak közölt. A fecskék vészkiállással nyilal- 
nak az eresz alá; a pacsirták és az ezekhez foghaló kis ma- 
darak meglapúlnak ; meglapúl azonban a fürj és a fogoly ís. 
A mi kis madár röptében van, az inaszakadug fölfelé igye kszik, 
hogy a kaba ne kerülhessen felibe, mert akkor veszve van. 
A kaba mind azon mesterkedik, hogy röpülve menekülő 
áldozata felibe kerekedhessék és ha ez sikerül, irtózlalóan 
sebes zuhanással lecsap reája. De reá megy a kaba szöcs- 
kékre, éjjeli pillangokra — alkonyatkor — sőt ujabban azt 
is megvigyázták, hogy elkapja még a méhet is. Csak dögre 
nem száll sohasem. A régiségben a kabát kis madarak v adá- 
szására 15 használták a solymászok. Noha a kaba igazi sólyom 
és igy rokona őseink kedves vadászó solymának, a kerecsen- 
nek, a nép éppen úgy, mint a tudomány valami ölyvszerűtl 
is érez a megjelenésében és innen a példabeszéd : 
Elfajzott mint a Kaba, sólyom nemzetéből. 
Korunkban nagyon megszerette a vasutat. Versenyt röpül 
a vonattal, hogy a felriadó kis madarakat elkaphassa. 
Hazánkban még nem ritka. 
