ÉG) 
ey 
ve) 
S. A RÉTI HÉJA. 
Egyéb neve: barna réti héja, nádi ölyv, nádi sas, 
tavi kánya. 
(Circus aeruginosus L.) 
Leirás. Kisebb, különösen karcsúbb az ölyvnél, hosszú 
farkkal, magas vékony, meztelen ecsűddel, de éles körmökkel ; 
feje a bagolyé felé húz, mert a fátyol már észrevehető, a szem 
pedig nem egészen oldalt, hanem előre is pillant. Szine barna, 
néha nagyon sötét, de a fej világos, a hímnél fehéres, a tojó- 
nál inkább agyagsárgás. Mint a nádas madara, nádtorzsákra 
vagy zsombékokra helyezi fészkét, melynek alja öt-hat ritkán 
hat zöldes fehér tojás. 
Élete módja. A legóvatosabb és legravaszabb ragadozó 
madarak egyike, mely nagyságánál fogva rögtön szemelt szúr, 
folyton látható ; de vadász legyen ám, a ki puskavégre kapja. 
Még leginkább akkor kerül meg, mikor a magas fűben a 
nádas szelében valami prédán lakmároz, megfeledkezik az 
óvatosságról és későn kap szárnyra. Napestig szakadatlanúl 
lebeg, úszik, kereng a tavak nádas szélei fölött. Itt-ott hirtelen 
kanyarodással lecsap a nádba, csuhébe vagy gyékényesbe és 
ekkor biztosan prédát talált. Nincs 15 a rétségnek, mocsárnak, 
semlyéknek, laposnak semminémű apróbb élő lénye, a mit a 
réti kánya meg nem kaparítana ; de legkülönösebben gyilkosa, 
irtója a rélség nádba vagy laposba fészkelő kedves és hasz- 
nos madarainak. Nem is várja, hogy a fiak kikeljenek, meri 
ráveti magát a fészekre, feltöri és nagy ügyességgel kiiszsza 
a tojásokat. A tojást e végből mindég a szárazra viszi. 
A rétség madárvilága ezt a fészekrablót nagyon jól ismeri 
és úgy a mint szárnya lebben, felriad a bibiez, a sirály, a szerkő 
és nagy rivalgással ugyancsak tépászszák, verik a hogyan 
bírják. Kotolás idején majdnem kizárólag tojásrablásból él. 
Később a vizicsirkék, a vizityúkok és a fiaszárcsák szolgál- 
latják a telhetetlen szárnyas rabló prédáját. Télire elvonúl, de 
kora tavaszszal visszatér. 
Nádasaink fölött még nagy számmal látható, tehát nem ritka. 
ező 
