59 
413. A KIS ŐRGÉBICS. 
Egyéb neve: fejes gébics, nyári gébics, szőri gébics 
stb.stb. 
(Lanius minor (Gm.) 
Leirás. Az előbbinél kisebb, de éppen olyan állású szép 
madár ; kisebb testalkatán kivül az különbözteti meg leg- 
inkább, hogy homloka fekete és ez a feketeség összefolyik a 
szemen ál vonúló széles fekete pásztával ; melle szép fehér 
rózsaszínnel befultatva, fekete szárnyán pedig a fehér folt 
vagy tükör kicsiny. Egyebekben megfelel az őrgébicsnek. 
Fészkét nálunk az ulakat szegélyező jegenyefákra, de aká- 
ezokra is szereti rakni s az építőanyagba illatos növevényekel 
fonogat be. A fészekalja öt-hét haloványzöldes, a hasabb végen 
koszorúsan álló sze plővel tarkázott lojás. 
Élete módja. Egészben hasonlít az őrgébicséhez, avval a 
különbséggel azonban, hogy nem fészekrabló, hanem inkább 
rovarirló és azért egészben hasznos. Ez a gébics 15 őrmadár. 
Sokszor meglehetős magasan üldögél, járalja a szemét a föl- 
dön ; egyszerre csak lecsap, keres, elkapja prédáját és újból 
odaszáll a honnan lecsapolt. Ha sűrű növevénynyel borított 
helyek fölött őrködik, leszáll és ember-kölés magasságban 
addig függöget, a mig a prédát megpillanthatja és elkaphatja. 
Ha csalódott, a függögetésből álmegyen a röpülésbe és felszáll 
őrhelyére. Utme mén "közel várja be a kocsit, aztán szárnyra 
kap és sokszor nagy darabon előzgett, mig végre bizonyos 
ponton a mező felé kikanyarodik és sajálságosan hullámos 
röpüléssel oda száll vissza, a hol az előzgetést megkezdelte. 
A kis őrgébiecs vándormadár, mely őszre ke lve eltünik, 
melegebb tájra költözik és csak akkor tér vissza hozzánk 
fészkelő helyeire, a mikor már kitavaszodott. Hangja ckije) , 
természete ezivakodó ; de a madár ékesíti a tájat, az bizonyos. 
A gébicsek között Magyarország melegebb részeiben talán 
a leggyakoribb. ú 
