91 
14. A TÖVISSZÚRÓ GÉBICS. 
Egyéb neve : vastejű, vasfejű gábor, vasfejű gabor- 
ján, vasgaborján, nagyfejű gábor, törökveréb, 
csettegető, koszorús gébics. 
Leirás. Csak pacsirta nagyságú, de egész formája és szine- 
zele, még inkább élete szerint igazi gébics. Fejebúbja, tarkója 
szép szürke, dolmánya vörösbarna : összelett szárnyán semmi 
tükörfolt sem látszik. Hasafele rózsaszínű, begye fehér; a 
szemen át a fül felé széles, fekele pászta. A fark középső 
tollai rozsdabarnák, a szélsők tövükön fehérek. A tojóka melle 
halavány, hullámos rovott csíkokkal. Orra kampóska, a felső 
káva fogszerű kimetszéssel. Fészke leginkább bokrokban 
áll, fészekalja öt-hét tojás, világos földön finom, sötétes folto- 
zattal, mely hol a tompább, hol a hegyesebb végen koszorú- 
formára 15 tömörül. 
Élete módja. A tövisszúró gébics leginkább az erdőszélek, 
és ulmenti bokrosokat, ezek között kivált a galagonyásokat 
és kökényeseket szereti; de beveszi magát a kertekbe is. 
Többet öl, mint a mennyit elköllhet és ezért a fölös prédát 
tövisekre szurkálja, inkább ckaróba húzzas, hogy később a 
mikor ismét megéhezik és friss préda szerzésére nem igen 
kedvező az idő, a felpeczkelt fölösleghez fordúlhasson. Igy 
kerül a ltövisre a tücsök, a kabócza, cserebogár, de — fáj- 
dalom! — a fészekből rabolt madárporonty is. Minthogy 
pedig a tövisszúró gébics tartja a kerületét, bizony kirabolja 
minden kis madárnak a fészkét. 
Igy ki kell mondani reá a kertekben a szenteneziát, hogy 
bizony ezt a csettegető farkesóválót ki kell irtani. Legelők 
szélén álló bokrosokban inkább közömbös madár, mert olt még 
az egérbe 15 belevághatja csőröcskéjét : de kertben káros, mert 
kiöli a legkedvesebb és leghasznosabb szárnyasokat: a poszá- 
tákat és hasonlókat. 
Különben vándormadár, mely elég korán indúl őszkor és 
csak Szentgyörgy táján vetődik vissza hozzánk. Kitünő utánzó 
énekes, ki eltanúlja még a fülemüle dalát is s evvel meg- 
téveszti az embert és a madarat. 
38 
