46. A CSÓKA. 
Egyéb neve: csakli, himódi galamb. 
(Colaeus monedula L.) 
Leirás. Jóval kisebb a varjúnál. Fejebúbja fekete, tarkója 
és nyaka-oldalai szürkék, vénségre fehéresek; háta, farka 
fekete, hasa palaszürkésen fekete, a vének szeme fehéres. 
Fészkét odvas fákba, partszakadékokba, romok lyukaiba; 
városokban nagy építmények alkalmalos czifraságai közé 
rakja ; fészek: ja rendesen öl tojás ; halavány kékeszöld földön 
söléltes szürkén és olajbarnán sze plőzött. 
Élete módja. Eleven mozgású, könnyedén és szaporán 
röpülő ügyes és mindég hangos madár, melynek ccsós- 
cecsaud vagy cesiau, esjoko; kiáltása igen magasról 15 hall- 
ható és rátereli az ember figyelmét a vonuló, jövő-menő 
madárra. Rendesen kisebb csapatokban jön-megy; a mezőn 
elvegyül más varjúfélék közé, elbarangol velök dülőről me- 
zőre meg vissza. Bizalmas madár, mely nemcsak felkeresi, 
hanem lakja még a zajos nagyvárosi is. Igaz, hogy nem veli 
meg a madárporontyot, ha éppe n bele ütődik : de legfőbb ele dele 
mégis csak a kaszáló, ugar és különösen az eke után kiforduló 
sok csimaz, pajod, báb és egyéb. Az ekét gyönyörűen követ, 
sokszor csak öt-hat lépésnyire halad a szántóvelő nyomában 
s avval a világos csókaszemével ugyancsak kilesi még a leg- 
kisebb eme eEnű i IS. Az a kicsinyke kár, a mit kis madárban, 
gyümölesben néha a zsenge kukoriczában teszen, ezerszeresen 
megtérül abban a haszonban, a melyet ez a szorgalmas, eleven 
és kedves madár az embernek hajt. 
A fészekből ifjan kiszedve nagyon megszelidűl, nemcsak 
a házhoz, hanem a gazdájához is ragaszkodik. A csóka 10g- 
ságban, azaz hogy szeliditve és szabadon járva, csupa furfang, 
csupa csinytevés, de még ezekben is kedves. Nagy tolvaj ; 
mindent elviszen és eldugdos, a mi fénylik. Rendkivül szereti 
a fürdő tés ha alkalmas vizre I talál, ugyanc sak pocskol lubiezkol 
benne. Nyilván innen ered a nép mondása : 
Hiába fürdik a csóka, nem lesz fehér hattyú soha ! 
Magyar földön a madár még jócskán van meg. 
Mi 
