97 
17. A SZARKA. 
jgyéb neve" nimecsen. 
(Pica pica L.) 
Leirás. Feje, nyaka, begye, háta, farokalja, farcsíkja és 
czombja fekete, ellenben melle és hasa, szárnyafedői és a 
nagy evedzők belső fele fehér. Ezek együttesen tarkává 
teszik a madarat. Farka hosszú, ékalakra metszett, zomán- 
czos fényű, úgy a szárnytlollazat is Fészkét fákra rakja s 
a teljes fészek a madárépílkezésnek egyik remeke ; esészéje 
sárral van kilapasztva és erre boltozatosan tövisteltő borúl, 
a melyben oldalt van a bejáró ; fészekalja négy, néha hét tojás, 
szürkészöldes alapszinen, sötétebben szeplős. 
Elete módja. Rendkívül okos, ravasz és számító madár, 
mely noha sokszorosan az emberrel tart, mégsem válik bizal- 
massá ; de már szemlelenné igen, mert kilesve az alkalmat, 
egyszerre csak leszáll, pelyhest lop és: vesd el magad! 
Disznóöléskor ugyancsak körülüli a többi varjúfélével a 
pörkölő- és bontó-helyet, órán ál lesve és a mint kileste 
a pillanatot, leszáll, elkapja a prédál és már ismét ott van a 
ház, a kazal telejében. Kemény télen beveszi magát az udva- 
rokba, leszáll a falu piaczára, csipdes, a hol csíphelt. Az ulon, 
a veléses láblákat szegő ákáczsorokban különösen szeret 
fészkelni, mert ott tágas lere van a szarkaműködésnek ; 
egyfelől dézsmálja az aprómadarak fészkét s evvel árt, más- 
felől szedi a pajodot, a kukaczot, a sok gonosz bogárságot, a 
mivel azután használ. De a kár, a melyet okoz nagy s ezért 
ritkítani kell. 
Hogy a szarka is rájár a fényességre, innen a hasonlat : 
Lop, mint a tolvaj szarka. 
És hogy szépen fénylő, jó hosszú, de mégis csak gyenge 
a farka, innen ered a közmondás : 
Sokat akar a szarka, de nem bíri a farka. 
Az pedig, hogy a háztájon fészkelő szarka eserreg, mikor 
ember közeledik a háztáj felé, szülte a közmondást, "hogy: 
Cserreg a szarka, vendég jön. 
48 
ag 
H. 0.: A madarak hasznáról. 
