119 
29. A KERESZTORRÚ. 
Egyéb neve: keresztorrú madár, keresztcsőrű. 
(Loxia curvirostra L.) 
Leirás. A verébnél nagyobb, erősebb. A vén hím hátatele 
vörös, a farcsík égő szinű; hasafele vörös; szárnya, farka 
sötét olajbarna ; a tojó hátafele szürke, farcsíkja zöldes sárga. 
hátaalja zöldesbe hajló. Feje cbuksis, esőre felső kávája le- 
felé, alsó kávája fölfelé görbülő, oldalt kihajló, éleshegyű ; a 
csőr végei majd jobbról, majd balról kereszteződők s ez a 
kereszteződés teszi ennek a madárnak egészen különálló 
aJátos jelentőségét. A keresztesőrű vagy orrú madár fészek- 
alja 3—5 tojás, mely szennyes, zöldesfehér alapon halaványan 
szeplős. A fészek finom anyagból roppant magasan épül, még 
pedig kizárólag fenyveken és jól van eldugva ; készül pedig 
télszakán, úgy hogy a költés java sokszor vizkereszíre csik. 
Ezért vastag és jól kipárnázott a lészek és az anyamadár 
szorgosan költ, hogy a meleget tarthassa. 
Élete módja. A keresztorrú madár állandó is, kóborló is, 
mert tartózkodása, illetőleg vándorlása szorosan egybefüggő 
a fenyőtoboz vagyis fenyőmag termésével, mely majdnem 
kizárólagos táplálékja ; de rámegyen a bükk, a jávor, az 
égerfa, sőt még a szamárkenyér magvára is; de szedi a 
hernyóságot is. Csőre kitünő morzsoló, kihámozó szerszám ; 
de azért roppantúl pazarolja a magot s a melyik nem nyilik 
egy morzsantásra, azt elejti. Nemcsak esőre formájával, ha- 
nem annálfogva is emlékeztetnek a délszaki publikán — kö- 
zönségesen papagáj — madárra. hogy ügyesen kúsznak ágról- 
ágra és e végett nemcsak lábukat, hanem csőrüket ís hasz- 
nálják, éppen "mint a papagájok. Különben eleven, sőt nyug- 
talan madarak, melyeknek van nótájuk 15, a melyet az öreg 
német madártudós, Beehstein uram, így szedett betűre : 
Hi-ezeri-ezeri-döng-döng-döng-hiszt-hiszt 
Hedi-gip-gip-gip-gip-dhioja, dhioja 
(raga-gaga stb. 
Ebből a Csernel IsSiván uram beesületes magyar füle csak 
annyit hallott, hogy nótájuk : 
Gip-hip-gip ; hivogatásuk : zok-zok. 
Nálunk a Felföld fenyveseiben még elég akad. 
ezgrsma /ZE 
sé 
