121 
30. A SÜVÖLTŐ. 
Egyéb neve: gimpli, pirók, süvőtyő, gyöp. 
(Pyrrhula pyrrhula L.) 
Leirás. Pacsirta nagyságú. Fejeleleje, csőrelöve körös- 
körül, szárnya és farka fényes fekete ; dolmánya szép hamu- 
szürke ; farcsíkja és farkalja hófehér, melle és hasa gyönyörű 
hajnalpiros; a tojónak hasafele is hamvas. Csőre kurta de 
nagyon vastag, csúcsán kampósan hajló. Fészekalja öt tojás, 
mely zöldeskék alapon biboros és szürke szeplőkkel tarkáló. 
Fészke a hegység fenyves részében áll, úgy öt-hat méter 
magasságban. Burkolata vékony ágacskákból, bélése szörből 
készül. 
Élete módja. A süvöltő nálunk nyáron ál hegyi madár, 
késő őszkor pedig levonul az aljakba, a mikor a messze 
éjszak nálánál erősebb testű, hozzánk telelésre levonuló 
süvöltőkkel találkozik és velök együtt barangolja az erdőt, 
ligelet és a kertet, még a házak közvetlen közelében is. 
Mikor a fákat hófehér, a téli Nap hideg sugaraiban csillogó 
zuzmara lepi el s ez a remek szinezetű madár a vékony 
ágon megtejepe "dik, a legszebb és legkedvesebb téli képet 
látjuk és még ezt 15 megszépíti mélán "hangzó hivogatása, a 
székelység szerint süvöltése, a melytől székely neve 18 ered. 
Ez a hang olyan, mint a somogyi hosszú furulya legszebb 
középhangja. Fogságba ejtve külországokon nótára tanítják, 
a melyben mesterré válik és ekkor ötven koronáig 15 meg- 
adják az árát. Könnyen rajtaveszt, mert nem óvatos, innen 
van az, hogy az együgyű, könnyen hivő embert a gimpli 
névvel tisztelik meg. 
Az aljakban növényevő madár, mely nekiesik ifjú hajlás- 
nak, rügynek, mindenféle bogyó magjának, mint a kánya- 
bangitáénak, az ostorményének stb.; de már dudvákra rá 
nem jár. Kemény teleken, mikor megszorul, nagyon rájár a 
gyümölcsfák rügyeire s ekkor kárt is "okoz. 
Télen át nem ritka. 
