145 
43. AZ ŐSZAPÓ. 
Egyéb neve : dorongos őszapó, farkos czinke, hosszú- 
farkú czinke, dorongfarkú czinke, rudas czinke. 
(Aegíthalus caudatus L.) 
Leirás. Ökörszemnyi, de igen hosszúfarkú, piczinke csőrű, 
ezért kerekfejű madárka ; feje fehér, nagyon emlékeztet a ga- 
lambősz apóra, innen és hosszú, látszólag ékalakra végződő 
farka után van az őszapó és rudas stb. neve. Hátának eleje fe- 
ketés, dolmánya halavány vöröses; szárnya feketés, fehér 
vállfolttal ; farka feketés, három szélső tolla nagyrészt fehér és 
lépcsőzetes ; ; akét középső rövidebb a mellette állónál ; hasafele 
rózsaszínes. Fekete esőröcskéje nagyon pieziny, lábai fekelé- 
sek. Fészkéről és fészekaljáról a u következő oldalon lesz szó. 
Élete módja. Igazi ezinege, mely sohasem pihen s pily- 
malattól alkonyaug 1zeg-mozog, bujkál, keres ; hozzá a haj- 
lékony ágakon oly " gyakorlatokat végez, a melyekhez képest 
a legügyesebb vásári köléllánczos 15 valóságos ólommadár. 
Nincs kedvesebb és tanúságosabb látomány, mint az a lár- 
saság, a melyben a rudas- vagy őszapó többedmagával i Is a 
nagymester. Egybeverődnek ők, a szénezinkék, fenyves és 
kék ezinkék, vagy egy fakúsz és egy-egy tarka harkály meg 
egy ecsuszka, mint valami mesterember csapal és ekkor sor- 
ban pásztázzák az erdőt, kiki a maga ügyességéhez, de teste, 
csőre alkotásához képest 15: végig kutalják a fát a törzs kér- 
gélől a legvékonyabb ágacska csúcsáig, a melyen azulán 
mindég az őszapó a mester; azért 15, mert ( könnyű a teste, 
így a legvékonyabb ág 15 csak hajlik és nem törik alatta, de 
azért 185, mert ÜKöSSZü farkával úgy dolgozhat, mint csak a 
köléltánezos a rúdjával. Végig ke resik ezek aztán az erdőt és 
késő őszszel rendesen bizonyos órában lérnek vissza ugyan- 
arra a helyre, de mindég más-más részeken keresgélve. 
Az őszapó í5 merő káros bogársággal él, és a hol fészkét 
rakja és pásztáz, kincset érő hasznot hajt kertnek és erdőnek. 
Még nem ritka, nagyon megbecsülendő. 
