153 
A8. A HANTMADÁR. 
Egyéb neve: hontmadár, findzsa. 
(Saxicola oenanthe L.) 
Leirás. Fejebúbja, tarkója és háta szép hamuszürke, torka 
fehéres. Szemén át, a fültájon szélesedő fekete pászta. Szárnya 
barnás fekete. Hasa fehéres, begyetája sárgás. A fark oldalsó 
tollai tövükön fehérek, végükön a középsőkkel együtt — ezek 
végig — feketék, mi a farkat nagyon tarkává teszi. Csőre 
árforma s mint a lába, barnás. A tojó és"a fiatalok szerényebb 
szinezetüek. Fészkét nagyon rejtegeti és kőrakásokba, hasa- 
dékokba rakja, mindig azon mesterkedve, hogy valami fedje. 
Fészekalja öt, néha hét tojás, mely rendesen egyszinüen réz- 
gálicz szinű. 
Élete módja. A hantmadár nagyon ügyes és éber. Meg- 
választja területét, a melyhez aztán ragaszkodik. Szereti az 
ugarokat, a köves lankásokat, a turjánt, semlyéket, ha van 
rajta magasabb kupacz; szereti a legelőt és különösen ked- 
veli, ha sok rajta a begyepesedett vakondturás, vagy népiesen 
hancsik, de hant is; innen a madár neve chantmadár?. 
A hantra vagy kőre szállva, folyton szemmel tartja belátható 
környezetét s a mint megpillantja prédáját, leginkább futva 
ott terem, bekapja s erre szárnyra kelve, más hantra vagy 
kőre telepedik. Megszállja az alacsonyabb karót is; de fára, 
ágra csak szükség esetén kap fel. Mivelhogy szereti a szabad 
helyet, ott az embernek azonnal fel ís tünik, mert a mint szár- 
nya szabadjára kerül, kiterjeszti a farkát, melynek fehér részei 
szinte megvillannak és feléje fordítják a vizsgálódó ember 
szemét. Igen hasznos madár, mely csupa rovarral él; őszkor 
különösen nagy pusztítója az oly kártékony káposztapille 
hernyóinak. Szerényke énekét nemcsak a kupaczokról, kövek- 
ről hallatja, hanem a szerelmi időben toronymagasságra föl- 
repesve gyönyörködteti párját. 
Még nem ritka. 
