50. AZ ÖKÖRSZEM. 
Egyéb neve nincsen. 
(Troglodytes troglodytes L.) 
Leirás. Nem csak a magyar földnek, hanem az egész világ- 
résznek, t. 1. Európának legkisebb madara a, nem is akkora 
mint az ökör szeme ; ÜNdöS ze öt grammot nyom. Színe sze- 
rint nem sok leírni való van rajta s ; elmondhatjuk, hogy cser- 
barnás, szépen rovott sötétebb és sűrűn álló csíkokkal ; szem- 
öldöktája, torka és begye világosodó. Kurta farkinczájának tollai 
különösen sűrűn és szépen vannak róva. Csőröcskéje egy ki- 
csikét íves, finom, tűhegyes ; lába aránylag erős, barnás. Fészke 
levágott ágak akásában, gyöke rek között, néha elhagyott erdei 
kunyhók alkalmas zugaiban és átbúvól alkotó odvakban áll ; 
aránylag i igen nagy, tágas bebúvóval. Kivülről száraz lombból 
és ágacskákból, beljebb mohaszövedékből, legbelűlroppantsok, 
de simára illesztett tollból való. Fészekalja "hat, ritkán nyolez 
apróka, fehér és finoman, vérvörösen szeplőzött tojásból áll. 
Élete módja. A legkisebb, de a legelevenebb madárka is, 
mely bizalmában, különösen télen, nagyon közel férkőzik az 
emberhez és szédületes surranásokkal búvja az ölfa hézagait. 
Mindég csak pillanatokra látható és ekkor mindig felállí- 
tott farkinczájával, hirtelen mártogatlásaival és eliramodásával 
még a legmogorvább embert is valahogyan gyönpyörködtethett. 
A legsűrűbb, legtüskésebb kökényesen át úgy surran, mint a 
legsebesebb egér, és alig hogy az egyik oldalon eltünt, már ott 
van a tulsó oldalon : majd "köd előttem, köd utánam, mint a 
nyíl, úgy röpül a szomszéd sövénybe, melynek fonása szinte 
elnyeli ; de nem birja messze, és ha a sík mezőre szorúl ki, be- 
surran biz ő még az egérlyukba is. Tápláléka a legparányibb 
és legrejtettebb életű rovarvilág; apró pókocskák, pieziny 
hernyók, a legkisebb álczák, nyugvó bábok, a melyeknek fel- 
kutatásában nagyon ügyes és erny sav Télen-nyáron kitart 
nálunk. Ennek : a parányiságnak i is van ám éneke, még pedig 
oly erős, a minőt nem 15 várnánk. A ki nem ismeri, keresi a 
madarat, a melytől ered, és elcsodálkozik a piczi művészen ; az 
ének a kánáriéra emlékeztet és mindig szabadon ülve hallatja. 
Nem sok van, minden kiméletre méltó. 
Ba 
