199 
71. A DARU. 
Egyéb neve nincsen. 
(Grus grus L.) 
Leirás. Hatalmas, ezímeres madár, mely a magyar nemes- 
ség ármálisaiban nagyon sokszor van meg és ősi soron 
becses madara a magyarságnak. Az egész madár nemesen 
hamvas szürke; fejebúbján piros süvegfolt; feje különben 
fekete sörtetollakkal fedett; torka és a nyak felső-külső része 
fekete. A szárny evedzőtollai palaszínűek, a három utolsó — 
a lest felől — hosszú, hajlékony, sarlós és bokros, de a 
fölöttük lévő fedő tollak is sarló alakúak, belső zászlójuk 
fekete. Fészkét járhatatlan mocsarak legrejtettebb helyére, 
alacsonyan nem is építi, se nem szövi, hanem rakja; soha- 
sem röpül feléje, hanem messziről, titkon lopakodva közelít- 
geti meg. Fészekalja két hatalmas olajos színű, sötétebben 
szeplős tojás, mely akkora, mint az öreg lúdé. Kevés ember 
fér hozzá ! 
Élete módja. A daru szép röptű, gyönyörű mozgású, magas 
madár, mely egykoron telepesen fészke It a magyar rétségek- 
ben, de a mióta azokat lecsapolták, sok, ha tíz fészek akad az 
országban. Azért tavaszkor és őszkor már csak vonúl két- 
ágú rendbe sorakozva és búsan krúgatva hazánk fölött. 
De vannak he lyek, a melyeken vándorlásai közben rendesen 
megpihen, meghál, hogy friss erővel ismét csak tova szárnyal- 
hasson. Azokban a régi időkben, nem volt Magyarországon 
kúria, melynek udvarán nem akadt volna egy-egy szelidített 
daru, mely nagy komolyan, ezímeres mi: idárhoz illő méltó- 
sággal állott a majorság között és néha, lábát váltogatva, 
fejét emelgelve, hálravagdosva, szárnyál ve "lesve tánezot IS 
járt. Bokros tolla azokban a vármegyékbe n, a hol a daru 
megtanyázott, kedves ékessége volt a jenő vérén a 
sze bbjéne :k borjú is volt az ára és legény számba sem ment 
az, a kinek süvegén nem lengelte a szél a darutollat. Innen 
a Thaly nótája, mely így ke zdődik : 
A süvegem darutollas virágos, 
Félrevágya olyan szilaj betyáros. 
Bezzeg manapság már jó a szürke gém foszlott, ezíme- 
resebb tolla i 15. Valamikor, a mikor a daru nálunk még telepe- 
sen fészkelt, ha belészabadúlt a vetésbe, különösen borsóba, 
kárt is tehetett. Ma már erről kár még csak szólni 15. 
