205 
74. A BAKCSÓ. 
Egyéb neve: vakvarjú, kvakvarjú, oláhpap, kakcsó, 
vasfejű vakkánya, kakáta. 
(Nycticorar nycticoram L.) 
Leirás. Akkora testű, mint a varjú, de hosszúnyakú és 
lábú, gémforma madár. Fejebúbja le a tarkóig fekete, zöld 
zománezezal; homloka a esőr töve körül fehéren szegett. 
A fejbúbjából hátrafelé szegezve két-három, ritkán négy "hő- 
fehér, hosszú tollból való kontly. Háta fekete, foszlottas tollal 
és érezes zöld zománezezal. A nyak világos hamuszin, ilyen 
a szárny és a farok is. A hasfél fe hér. Szeme csillaga kármin- 
piros, a szem nagy. Hegyes csőre fekete. Lába vöröses-sárga, 
A tojó kevésbbé ékes; a fiak anyányi korukban irombák. 
Fészke falut alkotó telepen áll mélyen a mocsár járhatatlan 
helyein, hol mocsártűz, rekettye "bokor szerzi meg a sűrűsé- 
get. Itt egy-egy fán annyi a fészek, a mennyi elfér. Maga a 
fészek igen hitvány tákolmány, pár ágból éppen csak össze- 
rakva. Fésze kalja négy-öt halavány zöldeskék lojás. 
Élete módja. Kevésbbé bujkáló és titkosan élő, mint a 
bölömbika, nem is szereti a tóságot rónavizeivel és nádasai- 
val, hanem igenis a mocsarat, különösen akkor, ha pocsolyás 
vizek, gyékényesek, bokrokkal és fákkal váltakoznak. Itt ala- 
pít bakcsó falut és itt leskelődik prédájára, mely apró i15zap- 
halból: esíkokból, poczhalból, de egerekből, gőtékből és 
mindenféle nagyobb rovarból telik. Röpülés közben nyakát, 
lábát behuzza s ekkor alig hasonlít gémhez ; a mikor pedig 
fára kap. a mit gyakran cselekszik, behuzott nyakkal és 
kuczorogva, nagyon emlékeztet a varjúra, a mi talán hozzá is 
járult egyik nevéhez, a cvakvarjúhozo. A mi a cvako szól 
illeti, ez nem szemére vonatkozik, mert ez nagy, fényes és 
tüzes szinü, hanem a hangra, mely magyar fülne ki igy hangzik : 
bak-vak — bak-vak — bak-vak ; 
tehát egy cvako szavú, varjúhoz ís hasonlító madár. A hol 
faluszámra tanyázik, bizony megérzi a szegény esikász- 
ember — ennek káros. Van elég; de a mocsarakkal egye- 
temben mégis csak fogytán van. 
a 
