Undersühning om Tyska landet i Finland. 21 



af Kronomedlen i likhet med våra tiders. Nej sådant var icke 

 möjligt, utan man nöjde sig med en viss summa |)enniugar eller 

 naluralier som sannolikt af någon mäktig man ibland landets egna, 

 Llifva uppburue och till vederbörande aflemuade. Ett sådant upp- 

 bördssätt användes af Svenska Regeringen ännu i början af 17:de 

 århundradet uti Ingermanlaud och Kexholms län. Alt Hämäläiset 

 äfven haft sådane Ruhtinat, eller Päämiehet som beskattade lan- 

 det och sedan däraf aflemnade en viss contingent åt Nowogoro- 

 derne, är mer än sannolikt^ äfvensom det är lätt begripligt att des- 

 sa, sedan Svenskarne fingo öfverhand i landet kunde dels betvinga», 

 dels öfvertalas alt slula sig till dem och öfvergifva sin fordna öi- 

 verhet. Ett såd;int ondt kunde ej annorlunda än genom krig af- 

 hjelpas, och vi tro oss sålunda hafva kommit saken någorlunda på 

 spåren då vi i detta förhållande också igenfinne hufvudorsaken 

 till den uppenbara fiendilighel, som började i 12:te och fortfor i 

 de följande århundradena, emellan Ryssland och Sverige, hvilKas 

 Regenter dillils lefvat uti den största förtrolighet och vänskap. 



En annan fråga som härmed står i noga samband, är dennn: 

 bodde Hämäläiset då endast i Tavaslland såsom nu, eller sträckte 

 de sig ända ned till sjökusten, där för närvarande folk nied bell 

 annal tungomål anträffas? Frågan är af vigt och kan ej i hast af- 

 göras. Man måste förut hafva reda upjjä huru det förhåller sij» 

 med de där nu boende Svenskar, om de tillhöra en forntid, eller 

 äro alt anse såsom en sednarc liders colonisation ifrån Sverige. 

 Sedan blir tid att tala om Finnarne. Utan prevcnlion för nfigot 



