Undersökning om Tyska landet i Finland, 51 



väg ned till hafvet, ulno ück omfånget och utsträckaingen af det 

 land som af No-wogoroderne kallades Tyska landet. Vi tro oss 

 böra antaga att det i väster ej sträcKle sig längre än till Haliko, 

 emedan den cgcnleliga Svenska besittningen, (Abo Civitas) har 

 emoltog, men ifrån Haliko ät öster sträckte sig Tyska landet än- 

 da till Kymmeoe elf och innefattade således hela den del af lan- 

 dets södra kust där Svenska språket nu talas såsom modersmål. *) 



I en sednare tid då handelsförbindelserna blifvit genom all- 

 männa vägar i landet underldliade, hafva omnämnde i fordna tider 

 vigliga bandelsfloder förlorat sin betydelse, men sjelfva vägarnes 

 rigtning visa ännu för den uppmäiksanime, hvad som legat till 

 grund för deras första banande och anläggning. 



De större eller hufvudvägarne i landet äro ej på någon viss 

 tid, i följd af öfverhelliga påbud eller enskildta ansträngningar, 

 ifrån ödemarken uppbrutne, utan de hafva redan i de mast af— 

 lägsna århundraden småningom bildat sig genom fotsligar af men- 

 uiskor och kreatur, efter den rigining som närbelägna floder och 

 vatiudrag, hvars stränder vanligen voro bebodda, gafvo vid faan^ 

 den. Sålunda måste vi tänka oss uppkomsten af vägen ifrån Ta- 

 ^astIand till Haliko, som efter Abo anläggning, kanske ock re- 

 dan förut, upptog en annan väg som följde Pemar och Aurajoki 

 åar, allt intill Biskopsstaden. Längs med Hijdenväsi vattudraget går 

 Iniidsväg ifrån Wichlis genom Lojo och Karis förbi Svarta till Po- 

 jo. Längs med Borgå och Menlzilä åars valtudrag går landsvägen 



