54 u4ND. JoH. H I PP I N G. 



bidade än sin goda inbillning. Skälet till krokvägen som Prosten Slrål- 

 inan valde, låg likväl liulvudsakligen däruli, att han ville ß lätt pä Jämcrne 

 som enligt hans tanke måste hafva bodt omkring Narva, där ännu staden 

 Janiburg skall bäia vittne om deras fordna hemvist. Idéen har lian tagit af 

 bchlözer, som också sälter Jämcine i l-ifland, eliiiru denna åsigt ledan länge- 

 sedan blifvit öivergifven, dels al det skäl alt J.imburgs namn, i stället att liär- 

 ledas ifrån Hätn eller llämäliiiset snarare torde kunnna ai Ryska oidet flMa, 

 oeli beteckna den dal invid livilken Jamburg är belägen och hvai igenom 

 Lugafloden flyter ut i liafvet, dtls och förnämligast derfoie, atl inga spår lill 

 Häniäläiset någonsin i Lill.ind lörekomma. Vid de ströflåg som ^Jowogoro- 

 derne hilät anställde. Lade de alltid med Tschjuderne att göra, och landet 

 omkring Narva hette i äldsta tider "Walland, äfvensom folket kallade sig sjelf 

 Jfatialaiset. Man ser dessutom att hela syslemet grnndar sig endast |)â en 

 iörmodan. N^va floden har icke heller burit namn al Handelsllod, ehuru vis- 

 serli"en handlande till och ifrån jNowogorod, mâ.ste passera densamma. Den 

 kallas af Ryska Förfatlare rätt och slätt Keva, samt af de utländska dels Neu 

 dels Njen. 



') p. 8. De undeirättelsor om Norden som Grekiska och Romerska För- 

 fattare lemnat, äro icke allenast ganska olyclliga, ulan vittna tillika om en 

 lini-st begränsad kännedom af allt hvad till Norden liurde. ingen anledning 

 förekommer till den förmodan, att det olra Scandinavien af dem blilvit be- 

 sökt, hvarlörc de icke heller kunde göra sig därom ett rigtigt begrepp, och 

 ännu mycket mindre om det nordliga Ryssland, och del haf som begränsar 

 dess nordliga stränder. Däremot kan man icke bestrida, att 13ernslenskiislen 

 (måhända densamma som i de Nordi.ska Mylherne kallas Glajsis vellir) i ur- 

 minnes lider varit både känd och besökt at Fenicier och Romare, livarföre 

 del är mycket troligt att det nordliga Europa, allraförst genom dessa Lurw- 

 slens-sökare, för söderns bebyggare blifvit känd och beskrifven. Enligt hvail 

 man känner hemtades bernslen egenteligen ifrån Preussiska kusten, men älven 

 i mindre qvantilé ihån andra Östersjöns stränder. När dcrföre de gamle br- 

 skrifva att Bernstenskusten låg invid ishafvet (Mare glaciale) så Lar mandäral 

 velat draga den slutsats, som skulle, enligt deras föreställning, Östersjön och 

 Ishafvet halva vaiit förenade, eller utgjort ett och samma haf. Om en sådan 

 tanke verkcligen hos dem ägde rum, torde likväl ingen med visshet kunna 



