66 j4. E. Arppe 



D3 jng j)å HciT L. F. Svanbergs Laboratorium varll i 

 lillfiille ütl uudcrsuka delta sällsynta, biltills blott vid Arendal på- 

 liäffade, mineral, går jag att framlägga resultatet af denne undcr- 

 sükniug, men v;igar förut anföra ufigra ord rörande de mineralier, 

 som med Babingtonilen stå i närmaste samband. 



Amfibol- ncli Aiigitsiägterna innefatta fossilicr af stort intres- 

 se ocb flere utmärkta Kemister bafva sysselsatt sig med deras un- 

 dersökning. P. A. von Bo ns d orff visie, med liillijclj) af läran 

 om isomorfa krojipar, alt Amfibolerne i allmänhet kunna uttryckas 

 genom formeln rS^-\-3rS] och H. Rose var den förste som be- 

 stämde Augiterna sfisom bisilicater af enatomiga baser, represente- 

 rade af formeln rS] om man med r betecknar de baser, som häl- 

 la en atom-syra med en alom-radical. En stor mängd analyser 

 bestyrka dessa formler, men vid flere till dessa grupper förda spe- 

 cies afvika de funne rosnltaierna högst belydllgt ifrån den, genom 

 de uppställda formlenie aniydda, snmmansättningen. För alt öf- 

 vertyga sig härom, behöfver man blott granska analyserne ()å så- 

 dana Amfilioler och Augiter, som icke innehålla någon lerjord ; ty 

 de Icrjordshaltiga har man svårt alt bringa i ölvercnsslämraelse 

 med någon formel, såvida man icke med L. F. Svanberg anser 

 dem representerade af en granatterm med en eller flere atomer af 

 ett bisilicat. Skärskådar man således analyserne på de lerjordsfria 

 Hornblenderua från Gullsjö, Fahlun och Cziklova sanit Strålsten 

 från Taberg, med iakttagande af de correciioner, som, efter L. F. 

 Svanbergs anmärkning, blifva en följd af den ingående Fluor- 



