es ^. E. Jrppe 



geuoin forvexllDg med de andra Leslagiade foniileriia, inses deraf, 

 ait i formeln rS^ -{■ rS^ förhållandei emellan syrec|vaniiicitrna i 

 syran ocli baserna, 5:2, skiljer sig' från samma förhållande i rS^ 

 med -j'jj, i rS^ + 2^8^ med *, som är jemt dubbell slörre än mot- 

 svarade dillerens i formlerna rS^ + 2iS^' ocb rS^ + ZrS; dor den 

 är blott -jV, livilken ringa skillnad isynnerhet torde halva bidiagit 

 till sammanblandningen af Augiter och Amfibolcr. Härmed har 

 jag velat ådagalaggn, alt Babingloniiea till sin kemiska consiiiution 

 är ett eget mineral, äfvcnsom antyda det intresse, delta minera! , 

 susom bildande en ualurlig länk uti en vigiig kedja af den oorga- 

 niska naturens föreningar, bör äga för Mineralogen. 



För blåsrör smäller Babingtonilen ensam till ett brunt, med 

 Soda till ett grönt glas, med Borax och Fosforsalt visar deu jer- 

 nets vanliga reaciiouer. 



Af Saltsyra 1 kokning sönderdelas den, ehuru ganska lång- 

 samt, jag har derföre föredragit, att genom glödgning med kol- 

 syradt Kali-Nairon decomponera det fmslammade, med magnet 

 renade, i exsiccator öfver Svafvelsyra torkade mineralj)ulvTet. Deu 

 brända massan löstes i svag Saltsyra, Kiselsyrau utgelatiuerades och 

 upptogs, samt behandlades i Brunners apparat med Fluorväte. 

 Det härvid icke förflygtigade försattes med Svafvelsyra och koka- 

 des ef ler utspädning, för att utfälla Titansyra, hvaraf dock intet 

 kunde upptäckas; ur lösningen afskiljdos med Ammoniak och 

 oxalsyrad Ammouiak små qvantiteler af Jernoxid och Kalk , hvil- 



