jlnalys af i Finland fiii etommande varieleler aj Smaragd. 75 



Den genomgångna lüsningen, livarlfrån Lerylljorden genom 

 kokning Lief uifàlld, blandades med ivhllvatlnrl och u|H)liella- 

 des ännu ytteiligare tdl kokning, men da densamma icke syntes 

 vidare grumlas, utgöts den eflcr afsvaluing i elt dekanlhergl.is och 

 försaltes med chloivälesyra, till dess den derigrnoin först ulfàllda 

 lerjorden Sler hlifvil nj)|)lösi, livarcfier den ånyo utfälldes med i 

 öfverskolt tillagd kolsyrad anmioniak. Fällningen upptagen på lil- 

 Irum, ullvällad med hett vatten, torkad och glödgad, vägde 0,369 

 gr., hvaraf, eller afdragning af 0,028 gr., som vid dess upplösning 

 i svafvelsyra stannade olöst, lerjorden utgjorde 0,341 gr. 



lltur den ihån leijordcn alTdirerade lösningen afsatte sig, 

 vid dess afdunsining till nära torrhet, ingen lerjord, men med 

 kauslik anmioniak erhölls dernlur en fällning af Lerylljord utgö- 

 rande 1 vigt 0,009 gr. — Vid upplösning af jenioxiden uti chlor- 

 vätesyra erhölls äfven ett olösligt residuum af 0,002 gr. samt vid 

 lösningens fällning med kansllki kali ren jernoxid, hvilken tvättad 

 och glödgad vägde 0,031 gr. Det i kali upplösta, utgörande så- 

 ledes 0,037 gr. befanns vid utfällning med chiorvätesyra och kol- 

 syrad ammoniak, hvaraf fällningen åter fullständigt upplöstes^ vara 

 htrylljord. 



De i syror olösliga återstoderna förenades alla efter glödg- 

 ning och vägning samt |)röfvades med fluorväiesyra, hvilken deraf 

 Icmnadc 0,006 gr. olöst, som antogs vara laulalsyra, och det öf- 

 iiga kiseljord. 



