146 E. J. BoNSVOTiFF 



Jactorius p?i lijein-heruisphaeren. Denna lubns oljactorius ho^ya- 

 ner omcdclhnrl vid bakre ändan af li|Cin-liciniSj)hœrens bakie loi), 

 hviiken äfven liar skiljer sig frän den öfiiga delen genom ganska 

 svaga sulci ccrehri, och kan man likna denna del af lijern-hemis- 

 j)La:rens bakre Job med en iriaugcl, hvar.s bas är väud nedåt. Den- 

 na triangnlara yla, bvilken vi vilja kalla Radix luhi oljaclorii, (Pl. 

 ], n. 1) fortsälies, frainät afsnialnandc, af den form som planschen 

 Ulvisar, emellan den bakic loben och corpura quadrigemina. 



Lukt-lubens rot böjer sig nu på hvardera sidan omkring 

 de hos fåret ganska stora proininentke anteriores, s. nales af 

 corpora quadrigemina, och crus cerehri, mer och mer lillt.igan- 

 de i tjocklek, och bildar sålunda corpus lobi olfactorii af sådant 

 utseende som Pl. I, B. utvisar, hviiken äfven utgör den egenieliga 

 luktnervs-loben. Ifrån den bredaste delen böjer sig vidare lukt-loben 

 uppåt emellan den .bakre och främre loben af hjernans Jiemisphaer 

 småningom afsmalnande, samt böjer sig haiifrån mera framåt och 

 är likasom hopklämd, hvaiföie vi vilja kalla denna colhnti lo- 

 bi olfactorii (Pl. I, n. 2). Framåt fortsattes lukt-lobens hals så- 

 som luktnerv {nervus oljactorius), hvilkens substans helt och hål- 

 let är, analog med hjernans cortical-snbstans och blott i nedre kan- 

 ten har en hvit strimma Stria alba nervi olfactorii (PI. I, n. 3), 

 bestående af su kallad medullär eller fibrös sid)staus. Då nerven 

 sålunda uppnått crista galli sväller den till den väl kända hulbus 

 cinereus (Pl. I, n. 4), som hos fåret är vida starkare än hos men- 

 niskan- 



