Om Cer ehr al-Nerver ne hos Fåret. 181 



inre sidan af stammen, är ganska stark men platt tryckt och fort- 

 löper, inbäddad i fett, på inre sidan oni arteria sjjhœnopalatina 

 till furainen sphœnopalatiiiuin. Då den ligj^cr i foratnen spJice- 

 jwpalatiiiuni delar den sig i 2 väseudlliga grenar a) den ÖJre n. 

 nasopalatinus och b) den undre n. pterygupatatiiius , hvilka 

 nedauföre skola Leskrlfvas. Nervus sphœnopalatinus är särdeles 

 utmärkt genom det nära förhållande i hvilket det träder till det 

 sympalhiska nervsystemet, medelst det väl kända Ganglion spliœ- 

 nopalatin/iin. Delta ganglion förekommer hos låret dubbelt ncml. 

 ett (Jjre ocli ett undre (Ganglion spliœnupalatinwn inferius och 

 superius) hvilka bägge stå i ett| nära samband med hvarandra. 

 Det undre ganglion sphœnopalatinum ligger mera på öfrc sidan 

 af n. nasopnlatinus Scarpce, det öfre ganglion åter straxt under 

 nervus aùducens, emellan den första och andra gren af 3 gendnus. 

 Då hvardera af dessa ganglier hos fåret erbjuder ett något skiljdt 

 förhållande, och det öfre ej finnes hos mcnniskau skall jag, ehuru 

 desamma egenteligcn böra betraktas i sammanhang med det syni- 

 pathiska nerv-systemets förlopp inom hufvudet, likväl, sedan jag 

 förut mera speciclt betraktat alla de grenar som utgu från n. aphce- 

 nopalatini 2:ne ofvanuämnde hufvudgrenar, betrakta dessa ^a//g//e'/-. 



således betraktas säsom gifvande alla de grenar som gä utåt Iran yttre si- 

 dan ai nerv-stammen och som redan blilvit beskrilne ocli n. sphœnopa- 

 latinus säsom algilvande de grenar som gä inåt, ocli i det loljaude skola 

 beskrifvas. For analogiens skull med beskrifningen af dessa nerver i 

 anatomiska handböcker, har jag likviii olVanför beskriiVit de utåt gående 

 nerveriie såsom utgående från sjellVa slamtnen al n. maxillaris superio.: 



