Om Cerehral-I^erverne hos Fåret. 257 



tytrtpani framför öfvcrsia ändan af forsla halskotnn, på iure sidan 

 af caruds cerebralis och n. glossopharyngeus, och framför stam- 

 men af nervus vagus med hvilken den ^euom ganska fast cell- 

 väfnad sammanhänger. Den yllre ytan af detsamma är mcia cou- 

 vex än den inre, som hkväl äfven är nfigot coiivex, sjelfva gan- 

 glion sålunda i förhållande tjockare än hos menuiikan. 



Om hos menuiskan detta ganglion långs halsen fortsattes 

 medelst en sjelfständig ncrv-slräng, utgörande cervical-delen af det 

 gangliösa nerv-systemet, framträder hos faret ett härifVan alldeles 

 afvikande lörliållande, emedan den gangliösa nerv-stamujen, efter 

 ett kort förlo|)|) af | tum ifrån ifrågavarande ganglion, hel och 

 hållen ölvergår i stammen af n. vagus, straxt under dess plexus 

 gangliofonnis, (PL IV") långs hvllkens främre rand den sedermera 

 förlöper, sålunda alt desamma ännu ungefär | tum kunna åtskiljasj 

 raeu sedermera förlorar den sig helt och hållet emellan fihrerne af 

 «. vagus. 



Ifrån delta ganglion, som utgör liksom central-delen af 

 det sympathiska nerv-systemet, utgå nu ganska raångfaildiga gre- 

 nar hvilka, utmärkta genom sin rödagliga fäig, kunna med skäl 

 indelas i 2 Classer: 1) Grenar hvilka utgå från nedre cindan 

 och 2) Grenar hvilka utgå ifrån den of re cindan af gan gliet. 



1) Grenar hvilka utgå jrån nedre andan af ganglion 

 cervicale supremum. 



33 



