386 Nils Abrjii. Urs in 



länge fasta uppmärksamheten vid ett och samma föremål, eller att 

 fasta laiikeii länge vid elt och detsaiuma. Meuuiskau behöfver Språ- 

 ket, eller elt Apparat af Tecken, för att, i allmänhet, i laukeu fixera 

 ett föremål. Ord, hvaraf man betjcnar sig för att för tanken för- 

 tydliga föremålet, framställer man för sin betraktelse antingen ge- 

 nom sinnena sjelfva eller genom Inbilluiugskraftcn. De ord, hvilka 

 framträda såsom föremål för sinnena, ord, som man t. ex. hör, 

 fullgöra denna ijensl i högre grad, än ord, som Inbillningskraftcu 

 radar fram. Då hos den druckne, likasom hos den Vansinnige, 

 Phantasien bar en sä oregelbunden och hastig flygt, att sådana 

 tecken jnga hvarandra med den skyndsamhet, att de icke kunna 

 faslhållas såsom föremål för tanken, så nödgas den druckne och 

 den Vansinnige att objectivera orden, alt uttala dem. — Man har 

 också irott sig finna orsaken, hvarföre den druckne, likasom den 

 Vansinnige, lalar för sig sjcH, till en del dcruli, alt Sume-ballusina- 

 lioner förfölja, dem hvardera. Hvardera tro sig se särsklldla Indivi- 

 der, dels bekanta dels obekanta, omgifva sig, höra röster ljuda, 

 och så bortåt; och komma dcrföre att tala för sig sjeifve. — 

 Samma disposition äger rum för diyckcnskap som för Vansinnet. 

 lîaru, som äro födda af föräldrar, begiCna på starka drycker, haf- 

 va, enligt ]Ma son Cox's på erfarenhet grundade up|)gifier, bestämd 

 disposiiiun för Vansinne, om de också Icfva än aldrig så regelbun- 

 det, och om också deras föräldrar aldng visat mmsta spår af I\sy- 

 chisk sjukdom. — Erfarenheten har också mer än en gång be- 

 sannat det olyckliga förhållandet, att barn, som alstras under Rns, 



