Om ansvarighet vid slarka dryclers hruh. 387 



Llifva Iilödsinla. Och delta syues också ligga i sakeus natur, au 

 så, ty värr, måste ske; ty alstringen är icke en blott materiel, en 

 somatisk act ; den ar tvcrlom en i liögsia grad psycliisk, emedan 

 Själen deri lager den lifligaste del. — Anmärkt är också del fac- 

 tum, alt den rusige, likasom den Vansinnige, är i hög grad kän- 

 slolös för smärtor och lör pl<°igor. — En omisskännelig likhet 

 äger sålunda rum emellau Vansinnet och del bundna tillstånd, som 

 uigör det af slarka drycker framkallade. Den af starka drycker öf- 

 verlaslade framträder ock, än som en fullkomlig Blödsint, än som 

 en Fåne, än som ea vanvettig Narr, än som eu rasande Vansinnig. 



— Och denne skulle då tillräkuas för hvad han, under eit sådant 

 tillstånd, gör eller låter? Detta vore detsamma, som alt imputera 

 en psychiski ofri. 



Men det dryckcsrörda lillslåndet har gradationer. — Psy- 

 chologerne äro dock derom ense, alt äfveu den lindrigaste grad 

 fördunklar Sjelfmedvetandct och inskränker således psychisk frihet. 



— Alil rusigt tillstånd synes derföre, i den mån det fördunklar 

 medvetandet, böra minska den skuld, hvUken den hvälfver öfver 

 sig, som bryter emot Lag-, och der Inflytandet uppnått den grad, 

 alt ett ofrihelstUlslånd är för handen, syues Intet tillräknande alls 

 kunna äga rum. 



Men, hör jag mången Invända, det dryckcsrörda tillståndet 

 är ett sjelfvålladt lillstånd, och mången gSng ell sjelfvSlladt 1 den 

 afsigt, att derigenom Llifva i stand att kunna begå en lagslridig 



49 



