388 Nils Abr^h. Ur sin 



handling. Hvad deninder föröfvas eller uraktlåtes, derföre bör val 

 ausvarigliet äga rum? — Sä vill del väl syuas. Och de flesle län- 

 ders Lagbeslämningar öfverensslänima också deri, alt ell sjellvälladt 

 rus, i synnerhet i ändainSI alt vinna forniSga för ell lagbroU, icke 

 befriar iliåu ansvarighet. — Meu ocksS det ohia lillstånd, som 

 utgör Vausinnet, är, i de flesla fall, ell sjelfvålladt, väl icke ett 

 iDed afsigt sjelfvällndt, men dock alliid, ett sjelfvålladt lillsiånd. 

 Undersöker man närmare de olycklige som fattats af Vansinnets 

 hemska makt, följer man delta tillstånds genetiska utveckling, så 

 skall man, i de alJraflesta fall, sluieligen stadna vid, egen skuld. 

 -^ Det ifrån förnuftets regulalif afvikande Själslifvet utgör deu 

 allmänt disponerande orsaken för all Själsstöring, allt Vansinne. 

 Del j)sychiska lifvets afvikande ifrån förnuftet är åler fri handling, 

 är egen skuld. Likasom Menniskan ensamt geuout (ürnufiel kau 

 vara fri, så kan hon ock blott genom dess motsatts, genouj oför- 

 Duft, blifva ofri. Men oförnuftig blir hon genom sig sjelf, genom 

 sin egen lefnadsvandel, genom vanvård af sig sjelf och försuui^ 

 melsc alt i lid, då del än slod i hennes makt, tygla känslor och 

 begär, hindra lidelserna alt taga herravälde öfver förnuftet. — 

 Vansinnet således i visst afseende sjelfFörskylldl. — Den djuj>tlän- 

 knnde och om Psvchiatricn så förtjcnslfulle Heinroth säger der- 

 före: Der f^^ernuiijlheraubte int jederzeit durch Siiiidigen i/t 

 diesen Zitslaiid gtkuninien ; och på ell annat ställe: JDie Un- 

 schuld wird nie wahnsinnig. — Vansinnet är då också sjelfvål- 

 ladtj likasom Rusel är det; mcu del vore i sanning alt våldföra 



