526 V- Fjlck 



ligt liarbeväxte ocb af djurels vanliga färg, nieu erhöllo icke ögon 

 förråa den 10 Julil, ehuru de då redan voro så för sig koume, all de 

 Uli ilere dagars tid, faslän blinde, krupit omkring uti höet. Strax 

 efier honans uedkomsl horlflyiiades hancu och den andra honan, 

 på det alt de icke skulle störa ungarne, hvilka af modren vårda- 

 des rued slörsia omsorg. Djuren lågo uti en öfverläckt grop uii 

 höet, och så snart man inkom nti rummet samt gjorde min af 

 att vidi-öra ungarue, bortsläpades de af modren djupt under höet, 

 ungefär på sanuua salt som man ser källan bara sina ungar. Här- 

 vid tycktes hon falla dem ganska våldsamt, än om nacken, än uti 

 något af benen, hvarvid ungarue utan ringaste klagan höllo denna 

 medfart till godo. — Sålunda trifdes den unga familjen ganska väl 

 ända till den 25 Julli om morgonen, då jag olörmodadt saknade 

 alla uugarne. Efter noga sökande hittades änteligen den ena un- 

 gen död, men de andre voro borta, och först efter alt hafva låtit 

 utbära höet, fann jag en skinuflik efter en af ungarne, ännu helt 

 mjuk och blodig. Vid uärmare efterseende förraärkles modren vara 

 ovanligt stinn, och som något annat djur icke kunnat inkomma i 

 rummet, är det utom all Ivifvel all hon uppätit sin egen afTöda. 

 Den tredje ungen hade troligen icke heller blifvit lemnad, om det 

 varit möjligt för modren alt på en gång förtära så mycket, ty vid 

 nänmde tid, hade uugarne redan uj)puålt mera än sin halfva stor- 

 lek. Ännu den 24 om aftonen voro ungarne vid lif, hvaraf synes, 

 alt modren, som natten emellan den 24:de och 25:le tagit dem af 

 daga, icke haft lid att förtära mera äu tvenne ungar innan hän- 



