81 



A. Bjergarterne. 



Grønlands Vestkyst, mellem 62° 15' og 64 "^ 15' 

 nordlig Rrede, haren i højeste Grad ensartet geologisk Byg- 

 ning. Lagdelte, krystallinske Bjergarter ere næsten eneherskende 

 i hele Terrænet, især graa (inejs, og kun paa et Par Steder op- 

 træde større Parlier af Mo m bl ende s к if er og Glimmer- 

 skifer. Desuden trælTes der af eruptive Bjergarier grovkornet 

 Ganggranit og I) i a basgange. Angaaende Udbredelsen af 

 de forskjellige Bjergarter henvises til Kaartskizzen B. 



Lagdelte Bjergarter. 



Gnejsarterne i denne Del af Landet kunne henføres til 2 

 Hovedgrupper, nemlig: II almindelig graa Gnejs, og 2) Horn- 

 blendegnejs. 



Il Gnejsen har en overordentlig tydelig Lagdeling og en 

 graa, sjeldnere en rødlig eller gullig Farve. Hovedbestanddelene 

 ere mørk Glimmer, iivid Peldspalh og Kvarts. Feldspathen er 

 i Heglen Orthoklas; men Oligoklas er ingenlunde sjelden. 

 I et Haandslykke fra Kasigianguit i Ameralikljorden fandtes !Mi- 

 k roklin. PreD)deles er der hisl og her iagttaget Horn blende, 

 dels som enkelte Krystaller, dels i tynde Lag og Aarer eller 

 større, krystallinske Knolde saa store som en knyttet Haand, 

 indtil et Hoved. Hornblendeknoldene optranle oftest i en Række 

 eller i Grupper og ere let hensmuldrende M- 



M Paa Toppen uf de højeste Kjelile, som Niikagpiaisuak, ilivertalik, Kan- 

 garsuk o. n. a., paa Steder, hvor hidiaiidsisen iieppe har iiaaet op, lindes 

 ofte smaa, jæ ttegrydelignende Fordybninger, der ere lidt snæv- 

 rere i Mundingen end nedenfor samme. Diameteren er i Reglen 6 Tem- 

 mer eller lidt derover, l)\bden noget ringere, og pan Hunden af Hullerne 

 findes Grus. Naar man tager Hensyn til, at Gnejsen langt bedre kan 

 niodstaa lk'n^пuli(iгingen , end de i den indesluttede Iloriiblende-Knolde, 

 I. G 



