101 



er den store, concave Flade lijïesum afdrejet og næsten poleret 

 samt aldeles blottet for ethvert Spor af Vegetation. Selv i be- 

 tydelig Afstand er Grydedalen let at kjende, og om Foraaret, 

 naar Sneen paa Fjeldets Top er ved at smelte, tegne sig de 

 smaa Elve paa den stejle Side som krumme Linier, der nærme 

 sig til hinanden ned imod Dalens Bund og antyde derved dens 

 Grydeform. 



Hunden af Dalen er tildels fyldt med rundkantede Sten paa 

 indtil 4 Fods Diameter, hvis Mellemrum ere udfyldte med en 

 ejendommelig halvflydende , elastiks Lerart af graa Farve. Ste- 

 nene ligge saa tæt ved hinanden , at man let kan springe fra 

 den ene til den anden , og de ere overgroede med tykke Mos- 

 puder, der for Øjet udjævne det Hele 

 til en aldeles plan, cirkelrund Slette. 

 Den stejle Side er 640 Fod (201 Meter) 

 høj, og Slettens Diameter noget lig- 

 nende ; Overfladen af denne sidste laa 

 80 Fod (25 Meten over Havet. I 

 Grundplanen af Grydedalen (Fig. 14) sees, 

 hvorledes Gnejsens Strygning varierer i 

 ''■ de nærmeste Partier , saa at den i 



Hovedsagen er parallel med Grydedalens Rand , idet Stryg- 

 ningen ved 



Punkt I. iToppeni er N. 55° V. 



— 2. — N. 30° O. 



— 3. — N. 50° O. 



— 4. — O. 



— 5. — N. 30° V. 



— 6. — N. 40° V. 



— 7. — N. 30° V. 

 Denne Grydedals Oprindelse kan derfor neppe udelukkende 



tilskrives Isens Virkninger. 



Paa Toppen af Grydedalsfjeldet, i en Højde af 870 Fod 

 (273 Meter), bestaar Fjeldets nøgne Overflade af bølgeformede 



