112 



Vegetation og blottede for de Grus- og Stenbunker, som ellers 

 skjule Bunden; thi aer findes vel Inse Blokke, men de ere mere 

 spredte over del Hele. .Nogle Steder er Dalens Kald saa be- 

 tydelig, at det næsten er umuligt al gaa op ad dens krumme, 

 glatte Bund. 



Om Skurstriberne i Lav- 

 landet, navnlig paa Siden 

 af Kjordene , er der ikke 

 meget at bemærke. I>e 

 gaa parallelt med Hoved- 

 tjordens Dalstrøg, ligesom i 

 de nordlige Tjorde, og de 

 lodrette, mod Fjorden vendte 

 [•""jeldsider have ofte store, 

 concave Udhulinger, hvoraf 

 der sees tre paa den i 

 Fig. 1 7 afbildede, 100 Fod høje Klippevæg paa Nordsiden af 

 Kekertarsuak i ikatokfjorden. Bjergarten er her en vægsten- 

 lignende Skifer. 



Selv inde paa Indlandsisen bære Nunatakkerne Spor af, at 

 Isen ogsaa her tidligere har naael op til en større Højde end 

 nu. De faa Iagttagelser, der ere gjorte herover, ville hlive 

 omlalle i Slulningen af det følgende Afsnit. 



Fig. 17. 

 Isskurer paa Nordsiden af Ketertarsuak. 

 (Grolh.l 



Af Iagttagelserne fra de sidst nævnte Egne fremgaar, at: 

 hele Partiet fra Merkuitsok lige ned til Frede riks- 

 haabs Ishi in к har været dækket af Indlandsisen, 

 hvis Overflade indenfor Kuvnilik og Bjørnesund har naaet 

 til on Højde af 3000 à 3500 Fod (910 à 1100 Meter) og i 

 Keglen bevæget sig i lletningen af Dalene. Nærmere ved 

 Kysten har Isdækkel været imellem 800 og 2100 Fod 

 (2.iO il 660 Meter). De højeste Fjeldtoppe, saasom Nu- 

 kagpiarsuak, Sermilikfjeldene og en Del andre Punkter, have 

 ikke vaM'et diekkede af Isen. 



