115 



Hvad nu for det forste Indlandsisens Højdeforhold 

 angaar, da vil man kunne danne sig et Overblik derover af de 

 paa Kaartet C anforte [løjdebestemmelser, der skyldes Lieutenant 

 Jensens Maalinger. Det fremgaar heraf, at Isens Overflade 

 Vest for "Jensens Nunatakker« naaer til 4230 Fod over Havet 

 og maa i nogen Afstand Øst for samme i det mindste have en 

 Højde af 5000 Fod efter de Sigter, der toges fra Toppen af 

 Nunatakken /, hvis Højde er 4960 Fod. De eneste direkte Maa- 

 linger, man havde over Indlandsisens Højde, hidrørte fra К in к 

 og Nordenskiöld i Nord-Grønland, og paa den Isvandring, 

 som den sidstnævnte forelog i 1870, befandt han sig, da 

 han var kommet længst imod Øst, i en Højde af 2200 Fod 

 paa 68V2° N. B, ^). Som Følge deraf var det for os et aldeles 

 uventet Resultat, at Indlandsisen i den nævnte Afstand fra 

 Kysten havde en saa betydelig Højde i Syd-Grønland paa 62^/4° 

 N.B.; men paa den anden Side er det ganske naturligt, at det 

 maa være saa, da man veed, at der paa Østkysten af Landet 

 findes Bjergkjæder paa mange tusinde Fods Højde, hvorfra 

 Indlandsisen maa have sit Udspring, samt al disse Bjerghøjder 

 rimeligvis ligge nærmere ved Vestkysten paa 62"" end paa бВ'^ 

 N. В., hvor Landet har en betydelig større Udstrækning fra Vest 

 til Øst. 



Fra Partiet V. for «Jensens Nunatakker» , hvor Isens 

 Overflade danner en næsten vandret Flade i lidt over 4000 Fods 

 Højde, skraaner den i Begyndelsen nogenlunde jævnt indtil 

 2400 Fod, men derefter bliver Heldningen større og større, 

 tildels med terrasseformede Afsatser, jo mere man nærmer sig 

 Handen af Frederikshaabs Isblink. Da der haves lo godt sam- 

 stemmende Hækker af Højdebestemmelser fra næsten alle Hvile- 

 stederne baade paa Ud- og Hjemtoiiren, har man deri et Middel 

 til en Bestemmelse af Overfladens Heldning, som findes angivet 

 i efterfølgende Tabel for omtrent ligesiore indbyrdes Afstande. 



') Ofversigt af Vet.-Akad. ForlKUidl. XXVII. S. lOOi. 



8* 



