122 



skalTenhed selvfølgeliir fa;i en langt større lîelydning for Sno- 

 liniens heliggenhed paa hvert ciikelt Punkt end i sydligere 

 Lande. 



Hele Ismassen var her, som overalt paa snefri Dele af 

 Indlandsisen, men især i Nærheden af Nunatakkeme, gjennem- 

 trængt a f e t s o r I e g r a a t e 1 1 e r h r u n 1 i g t , I e r a g t i g t S t o v , 

 dannet ved Fjeldenes H en smuldren og ført bort ved 

 Stormene. Dette Ler er saa fint, at del med Lethed føres 

 milevidt ind paa Indlandsisen, hvor det lejrer sig paa dens 

 Overflade og efterhaanden ved Indsugning af Solvarmen synker 

 ned i Isen paa den S. 61 omtalte Maade. ilvor det findes i 

 større Mængde sammen med grovere Sand og Grus, allsaa kun 

 laa Mil fra Klippelaiid , bidrager det i høj Grad til at give 

 Isens Overflade en hullet, porøs og derved tillige skarpkantet 

 Form. 



Medens det mørke, leragtige Stof paa Indlandsisens Over- 

 flade i Nærheden af Nunatakkerne i Heglen maa være ført derud 

 fra det isfrie Klippeland ved Vindens Kraft, saa er der dog 

 ogsaa Stæder fjernt fra Fjeldene, især i Lavninger paa Isen, hvor 

 Lerets Forekomst i større Masser maa hidrøre fra Five, som paa 

 disse Steder have havt en saa ringe Hastighed, at Leret har 

 kunnet faae Tid til at afsætte sig i Huller og Fordybninger. 

 Undertiden kunne disse Lermasser optræde i saa store Mængder, 

 at Isens Overflade aldeles skjules og bliver saa sort deraf, at 

 den, seet i betydelig Afstand, har en mørkere Farve end Fjeldene, 

 som bagved rage op over den. At man paa slige Steder nu 

 ikke seer noget til de Vandløb, der liave hidført Leret, er 

 ikke saa underligt, naar man erindrer, at under Isens stadige 

 Fremrykken er dens Overflade uafbrudt underkastet Forandringer 

 baade i Henseende til Niveauforholdene og til Spalternes Aabning 

 og Luknin;.', h\ilkel især indvirker paa Flvlejernes Meliggenhcd. 



I slørre Afstand fra Nunatakkerne og det egentlige Kystland, 

 som f. K\. midtvejs mellem c og d paa den ene Side og «Jen- 

 sens Nunatakker» paa den anden Side (Kaart (.'), altsaa i en 



