Fig I. Smallesiind. (Kornerup.) 



laa saa tæt sammenpakket, at ikke engang en Konebaad, ja 

 næppe en Fiajak , kunde bane sig Vej mellem Isflagerne , hvis 

 Tykkelse varierede mellem 10 og 30 Fod. og hvis Længde var 

 som Skibets eller derover. 



Af og til fandt nogle af de store Isflager Vej ind i Smalle- 

 siind, saa at ÎVlandskabet flere Gange maatte sættes i Arbejde 

 med Isankere, Trodser og Baadshager for al hale Isstykkerne 

 bort, naar de bleve altfor nærgaaende. Alligevel hørte man 

 dem af og til støde saa voldsomt imod Skibels Sider, al det 

 knagede i Skrog og Takkelage; men heldigvis var del kun Is- 

 skodserne, det gik ud over, idet de vare temmelig skjøre i 

 Randene. Paa Grund af Isforholdene saae vi kun meget faa af 

 de Indfødte. Hver Morgen var Havnen og Hummet mellem Is- 

 flagerne bedækket med fingertyk Is, som Grønlænderne, naar de 

 vilde ud til os, maatte gjcnnembryde, med Fare for at faa 

 Skindel paa deres lette Haade skaaret ilu og altsaa gaa til 

 Bunds med det samme; thi at komme ud af Kajakken i en 

 Fart vr ingen let Sag. Opholdet her i Smallesund blev, for- 

 saavidl som Snefald eller Hegnvejr ikke forhindrede det, be- 



I 



