65 



der i den grønlandske Eiidialyl foruden Cermetallerne findes 2 

 andre liter, af hvilke det ene nærmer sig til Ytterjorden. 



Eudialyt findes, som bekjendt, dels djærv, dels krystalliseret. 

 Krystallerne ere næsten altid udviklede med en Mængde Flader, 

 mellem hvilke jeg dog ikke har kunnet finde andre end dem, 

 der allerede ere afbildede I Des Cloizeaux's Mineralogi. 



Gjennemgangene ere tydelige efter }Ji og den basiske 

 Flade; den tidligere som utydelig angivne Gjennemgang efter 

 Prismetladerne er ikke let at iagttage. Bruddet er kornet- 

 muslet med stærk Glasglands. 



Haardheden er 5.5, Nægtfylden 2.85. 



Stregen er hvid. Pulveret har dog en svagt rosenrød Farve, 

 som vanskeligt kan iagttages ved Stregen. 



For Blæserøret smelter den nogenlunde let til et grønt 

 Glas. Gelatinerer med Syrer under Udvikling af en tydelig 

 Svovlbrintelugt. 



Der foretoges 3 Analyser, 2 Chiorbestemmelser og 2 Glød- 

 ningsbestemmelser. Til Bestemmelsen af Chlor blev Mineralet 

 destilleret med fortyndet Svovlsyre, og Chlormængden bestemt i 

 Destillatet. Vandet blev første Gang bestemt som Tab , anden 

 Gang ved direkte Vejning, efterat det var bleven opfanget i 

 Chlorcalcium. 



Kiselsyren indeholder altid en betydelig Mængde Zirkon- 

 syre , der opløstes i Svovlsyre og efter dennes Afdampning 

 saltes til Filtratet fra Kiselsyren. Filtratet fældedes med Am- 

 moniak , og efter Bundfaldets Opløsning i Saltsyre udfældedes 

 Zirkonsyre med svovlundersyrlet Natron, i Filtratet herfra Cer- 

 metallerne med Oxalsyre, og i Filtratet fra dette Bundfald Jernet 

 med Ammoniak. — Da der ikke før er angivet Cer i nogen 

 kvantitativ Undersøgelse, skal jeg anføre, hvorledes jeg over- 

 beviste mig om , al Oxalsyrebundfaldet virkelig skyldtes dette. 

 Ved Glødning blev Bundfaldet brunt som den sædvanlige Blan- 

 ding af Cermetallernes Ilter. Det opløstes i concentreret Svovl- 



5 



