138 



^' andefs Saltholdighed i pCt. 



Saltholdigheden er prøvet ved Dr. .Meyers Aræometer. 

 Vandprøver fra Dybden ere henlede ved Prof. Ekmans simple 

 Vandhenter. 



Det sees, at den Elv, der løber ud i Bunden af Fjordens 

 sydlige .\rra flyder paa Overfladen. .Medens Overflade- 

 vandet ud for Sanerut (г) kun havde en Saltholdighed af 1.05, 

 fandtes denne i 10 Favnes Dybde allerede at være 3.23. I de 

 næste 10 Favne tiltog den kun til 3.28, i 30 og 40 Favnes 

 Dybde var Saltholdigheden 3.29. Altsaa her inde tæt ved 

 Fjordens inderste Del var Saltholdigheden allerede 

 i 10 — 20 Fa\nes Dybde nasten den samme, som den 

 gjennemsnitlig var i samme Dybde meget længere 

 ude. De stedfindende Uregelmæssigheder kunne hidrøre fra 

 lokale Strømninger, men maa dog vel nærmest tilskrives Tide- 

 vandet; thi, som det vil sees af de Observationsrækkcr, der 

 haves paa samme Sted, er Vandets Saltholdighed meget for- 

 skjellig til furskjellige Tider. Ved Natarnivinguak, Syd for 

 Isortok, varierer den saaledes fra 1.22 til 3.42; men denne store 

 Variation er en naturlig Følge af dn talrige Elve, der flyde ned 

 fra Fjeldene. Ved Simiulat udfor Strjimljordeu var Vandets 

 Saltholdighed 3.41 til 3.42, medens .Maximum, 3.45, blev fundet 

 ved Kangek noget nordligere. 



