JJet Terræn, som det i Sonimereo 1879 var overdraget os at 

 undersøge, har for største Delen aldrig været besøgt af Euro- 

 pæere, og, naar undlages den yderste, mod Havet vendte Kyst- 

 strækning, var hele dette 2 — 300 Kvadratmile store Terræn der- 

 for næslen aldeles ukjendt baade i geographisk og geologisk 

 Henseende. Opgaven, der var stillet os, var nærmest den, ved 

 en Recognosceringsrejse at lære de Partier at kjende, som vare 

 lilgjængelige paa en Konebaadsrejse, det vil altsaa sige, alt, 

 hvad der grændser til Kysten og Fjordene. Paa Grund af de 

 Vanskeligheder, der ere forbundne med at foretage længere 

 Fodture i dette Land, hvor man maa bære Bagagen, bestaaende 

 af Telt, Fødemidler og instrumenter, er det derfor kun und- 

 tagelsesvis , at man kan foretage Vandringer ind i det indre, 

 naar dertil udfordres flere Dages Fraværelse fra Baaden. Disse 

 Vanskeligheder ere naturligvis endnu større tidligt paa Som- 

 meren, medens Landet delvis er dækket med Sne. 



Paa den geologiske Kaartskizze (Tav. VI) vil man af det 

 farvelagte Terræn let kunne overse hele vor llcjserute, og det 

 vil ligeledes bemærkes, at der ligger store Partier mellem Fjor- 

 dene, som det ikke var muligt al inddrage i Undersøgelserne. 

 Under de nævnte Forhold, hvor der ikke kunde være Lejlighed 

 til at opholde sig i længere Tid paa et enkelt Sted af Hensyn 

 til den Standsning, (Jpmaalingerne derved vilde lide, var man 

 nødt til i boj (Irad at begrændse Delail-Undersøgelserne. Der 

 efterstræbtes derfor kun at faa et almindeligt Overblik over Fjeld- 



