157 



terræn. 1 et saadant er det især Lagstillingen, som har Inter- 

 esse, og ligesom i 1878 bestemtes derfor Lagenes Strygning 

 og Fald. 



Iagttagelserne ere meddelte i den efterfølgende Tabel, i 

 hvis sidste Rubrik der er tilføjet Oplysninger om Bjergartens 

 Beskaffenhed, forsaavidt saadanne haves med Sikkerhed. Hoved- 

 resultaterne med Hensyn til Lagenes Strygning og Fald ere tillige 

 aflagte paa den geologiske Kaarlskitze (Tav. VI), til hvilken 

 Lieutenant Jensens Kaart er benyttet som Grundlag. 



I Almindelighed er Gnejsens Strygningslinie fortrinsvis ONO.; 

 sjeldnere NO. eller O. De andre Strygningsretninger, som fore- 

 komme, maa betragtes som mere lokale. Lagene staa i Reglen 

 temmelig stejlt med en Faldvinkel mellem 90° og 60°; sjeldnere 

 forekomme Fald paa 50° til 40°, og kun faa Steder ere de endnu 

 mindre. Af 100 Iagttagelser over Faldvinklerne vare de 25 lod- 

 rette eller meget nærved 90°; et Antal af 31 laa imellem 85° 

 og 60°, og 22 imellem 55° og 40°. Kun 12 vare ubestemmelige 

 eller utydelige. De faa Punkter, hvor Gnejslagene have en meget 

 ringe Heldning ere : 



Akungnak 35°— 28° 



Kangatsiak 35° 



Akuliarusersuak (Isortok) 30° 



Kingigtok (Nagsugtok) 30°— 0° 



Alangorsuak 30° 



Ekalugsuit 25° 



Inugsuk 20° 



Ved Isortok-Fjorden 10° 



Faldet af de stejle Lag, fra 90° indtil 60°, er i Reglen nord- 

 ligt, men ogsaa ofte sydligt. De Lag, hvis Faldvinkler iagt- 

 toges at være mellem 55° og 40°, havde alle nordligt Fald, 

 paa et I*ar Undtagelser nær. Resten havde snart nordligt, snart 

 sydligt Fald. Paa Steder, hvor Gnejslagene staa lodrette, finder 

 man ofte de stærkeste Afvigelser fra den almindelige Strygnings- 

 linie ONO. 



