m 



Ligeledes mærkes der lidt efter lidt Afvigelser fra den lokale 

 Retning, naar man følger med Diaklasernes Strygning tværs 

 over en slørre Fjeldoverllade; men man maa erindre, at de dog 

 stadig holde sig indenfor visse Grændser, der ikke kunne kaldes 

 særdeles vide. Det synes klart, at en Plan, der hører til et 

 bestemt Diaklassystem , aldrig vil kunne komme til at blive et 

 andet System , fordi det ved Variation kunde faa en saadan 

 Stilling, at det tilsyneladende havde samme beliggenhed som 

 visse af de til Nabosystemet hørende Planer. Ilovedvanskeligheden 

 ligger derfor i at bestemme med Sikkerhed, til hvilket System 

 en given og maalt Diaklas henhører. 1 mange Tilfælde er det 

 maaske umuligt; men i mange ац^ге synes der at vise sig 

 noget, der ofte vil kunne hjælpe os. Følger man for Exempel 

 Systemet as Svingninger ud fra det, som vi kunde kalde dets 

 ideale Retning, da seer man strax, at der paa samme Tid skeer 

 lignende lîevœgelser i de andre Systemer. 



Det kunde nu tænkes, at man strax med Bestemthed be- 

 næglede, at der fandtes noget indbyrdes Slægtskab mellem de 

 forskjellige Diaklassystemer, og man vilde ogsaa med Lethed 

 kunne udsondre en Del Iagttagelser, som ikke viste nogen lov- 

 mæssig Gruppering. Saadanne Tilfælde ville dog som oftest 

 kunne klares, naar man erindrer, at et givet System kan afvige 

 saa meget fra sin ideale Retning, at man nødvendigvis, ifølge 

 Tallene, maa regne det til et af Nabosystemerne; men i det 

 Øjeblik man altsaa seer sig 1 Stand til at finde den ideale Ret- 

 ning af et saadant tvivlsomt System, om end blot med nogen 

 Nøjagtighed, vil det som oftest vise sig, at det anede Slægtskab 

 med andre Systemer kommer frem. For at finde denne maa 

 mau naturligvis kjende noget til Aarsag(!n lil disse Afvigelser. 

 Hvad er del da, som bringer Diaklaserue til al forlade deres 

 lovbestemte Retning? Det er ganske simpelt, at Hovedmassen 

 af de Bjergarter, med hvilke man her har al gjore, ikke er 

 homogen, men er i Besiddelse af en i Reglen udmærket 

 Paral lelslruk tu r, der enkelte Steder gaar over til en virke- 



