177 



suak og ■■ Issletten» Syd for Dalagers Nunatakker; i Hovedarmen 

 af den T-formede Isstrøm, som gaar ned i Søen Øst for Majo- 

 rarisat, samt i Godtliaabs- Fjordenes Tværarme. 



Ogsaa i Egnen imellem Ilolstensborg og Egedesminde 

 spore vi lignende næsten parallele Retninger i de derværende 

 Fjordes mange Forgreninger; men her findes tillige store 

 Uregelmæssigheder. 



Selv om man nu ved Betragtning af Kaartet alene, og 

 dette maa man nødvendigvis først gribe til, ikke vil anerkjende 

 nogen virkelig delvis Parallelisme imellem Fjordretningerne, saa 

 maa man ikke derfor strax forlade denne Tanke, men erindre, 

 at Landkaartet jo kun giver os Oplysninger om Grændse- 

 linierne mellem Vand og Land, men at Formen af hele 

 Fjeldoverfladen kun kan spores og ofte være ganske skjult. 

 Dersom man tænker sig, at Landet hæves eller sænkes, og 

 samtidig erindrer, at der i Grønland kun faa Steder tindes 

 virkeligt Lavland eller jævne Højsletter, da vil det, man paa 

 Kaartet kalder Fjorde, altsaa Grændselinierne mellem Vand og 

 Land, strax forandre Form. Dersom Fjeldlandskabet er i Færd 

 med at sænke sig, da vil man efterhaanden see Indsøer og Dal- 

 strøg flyde sammen med de oprindelige F'jorde, samtidig med 

 at Landsdelene skilles mere og mere fra hinanden og tilsidst 

 komme til at danne et Archipelag af større og mindre Øer. 

 Under hele denne Forandring af liegrændsningen mellem Vand 

 og Land vil ogsaa Regelmæssigheden i Retningerne af 

 de oprindelige Fordybninger i Fjeldoverfladen blive 

 udvisket, saafremt en saadan var tilstede; thi Fjeldenes Over- 

 flade bestaar af stejlere, vildere og mere uregelmæssige Former, 

 jo højere man kommer til Vejrs, iMen ogsaa af andre Grunde 

 maa Kaartet bruges med Forsigtighed ; thi under den tænkte 

 Sænkning af Landet vil en Diaklas, der et Sted helder 88°, 

 et andet Sted 52°, aabenbart ved forskjellige Hav-Niveauer 

 give en forskjellig Conlur af Fjordbegrændsningen, idet man i 



12 



